Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2016 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Загороднюка В.І.

при секретарі Міневич Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю та виселення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю та виселення. Після уточнення позовних вимог позивач просить суд зобовязати відповідачку не чинити йому перешкоди у користуванні власністю, а саме належної йому на праві власності квартири АДРЕСА_1, виселити відповідачку з даної квартири, стягнути з неї 32725,00 грн., що еквівалентно 2850,00 дол. США орендної плати за користування квартирою №83 в будинку №88 по вул. Пантелеймонівській у м. Одесі, з 01.07.2015 року по 01.02.2016 року, а також суму боргу орендної плати на момент постанови судового рішення, стягнути суму боргу по оплаті комунальних платежів у розмірі 2400,91 грн., а також судові витрати.

При цьому позивач посилається на те, що він є власником квартири №83, що знаходиться в місті Одесі по вул. Пантелеймонівська в будинку під № 88 на підставі Договору купівлі-продажу від 05.09.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 09.09.2011 року, про що в КП «ОМБТІ та РОН» зроблено запис за № 3379 в реєстрову книгу 753 пр-126.

24.12.2013 року позивач уклав з відповідачкою - ОСОБА_2 ОСОБА_4 оренди квартири АДРЕСА_2. Строк дії договору обмежений одним роком та діє до 29.12.2014 року з можливістю пролонгації за згодою обох сторін.

Після настання вказаної у договорі дати, а саме 29.12.2014 року позивач висловив відповідачці своє рішення про припинення дії договору та запропонував звільнити займане нею приміщення. У подальшому неодноразово звертався з даною вимогою до відповідачки, але остання безпідставно відмовлялася висилитися та звільнити приміщення від своїх особистих речей. На протязі всього наступного часу відмовляється спілкуватися з позивачем з даного приводу. Крім того, відповідачка порушує правила суспільного порядку з сусідами по багатоквартирному будинку, безпідставно ображала сусідів, вчиняла скандали, після 23 год. 00 хв. вмикала дуже гучно музику, неодноразово попереджалася сусідами, що поруч проживає маленькі діти та люди похилого віку.

Відповідачка з липня 2015 року перестала сплачувати орендну плату згідно договору оренди від 24.12.2013 року у розмірі 550 доларів США за курсом 8,5 гривень, що еквівалентно 4675 гривень у місяць. У звязку з чим у неї наявна заборгованість за період з 01.07.2015 року по 01.02.2016 року у розмірі 32725,00 грн.

Позивач зазначає, що під час безпідставного перебування відповідачки у його квартирі комунальні платежі нею не сплачуються, що передбачено договором оренди у розділі орендна плата та порядок розрахунків. Позивачем оплачувались рахунки по оплаті електроенергії, комунальні платежі, а саме опалення, холодна та гаряча вода, членські внески на утримання будинку та прибудинкової території, на загальну суму 2400,91 грн.

У зв'язку з вищевикладеним, позивач змушений був звернутися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів.

Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідачка у судове засідання не зявилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутності до суду не подавала.

Тому згідно ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди позивача, розглянути позов за відсутністю відповідачки та ухвалити по справі заочне рішення.

Вислухавши присутнього у судовому засіданні позивача та його представника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири №83, що знаходиться в будинку під № 88 по вул. Пантелеймонівська в місті Одесі, на підставі Договору купівлі-продажу від 05.09.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 Право власності позивача зареєстровано зв електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 09.09.2011 року, про що в КП «ОМБТІ та РОН» зроблено запис за № 3379 в реєстрову книгу 753 пр-126.

24.12.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено ОСОБА_4 оренди квартири АДРЕСА_2. Відповідно до умов даного Договору строк оренди з 29.12.2013 року по 29.12.2014 року з можливістю пролонгації за згодою обох сторін.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

На підставі наданих доказів судом було встановлено, що після настання вказаної у Договорі оренди від 24.12.2013 року дати, а саме 29.12.2014 року позивач висловив відповідачці своє рішення про припинення дії договору та запропонував звільнити займане нею приміщення, однак остання відмовляється висилятися та продовжує проживати у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму (оренди), то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Зі змісту зазначеної правової норми вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. При цьому такі заперечення мають бути висловлені ним як до закінчення терміну дії договору оренди, так і протягом одного місяця після закінчення цього строку.

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Також ч. 1 та ч. 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.( ч. 1 ст. 383 ЦК України)

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Статтею 391 ЦК України, передбачає право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Надані під час судового засіданні показання свідків: мешканців будинку №88 по вул. Пантелеймонівська у м. Одесі - ОСОБА_5 (власниця квартири №81), ОСОБА_6 (власник квартири №82, виконавчого директора ОСББ «Будинок на Пантелеймонівській) - ОСОБА_7, підтвердили обставини викладені позивачем, а саме створення з боку відповідачки позивачу перешкод у користуванні квартирою, яка належить йому на праві власності, а також порушення відповідачкою правил суспільного порядку з сусідами будинку.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Оскільки відповідачка створює перешкоди позивачу у користуванні квартирою, не надає доступ до квартири, суд вбачає порушення інтересів позивача, у звязку з чим вважає позовні вимоги в частині усунення перешкод з боку відповідачки та її виселені, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, судом також встановлено, що відповідачка з липня 2015 року перестала сплачувати позивачу орендну плату за користування квартирою продовжуючи безпідставно проживати у квартирі, що належить позивачу.

Відповідно до умов укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договору оренди від 24.12.2013 року, відповідачка зобовязувалась сплачувати позивачу оренду плату за користування квартирою № 83 в будинку № 88 по вул. Пантелеймонівській у м. Одесі у розмірі 550 дол. США в місяць, по курсу на день розрахунку не більш ніж 8,50 грн. за 1 дол. США.

Відповідно до ч.1 та ч. 5 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Враховуючи, що відповідачка після закінчення строку дії договору оренди фактично продовжує користуватися квартирою позивача, проживає в ній, суд приходить до висновку, що нарахування орендної плати за відповідний період є правомірним, а тому вимога позивача про стягнення з відповідачки суми заборгованості по орендній платі, є такою, що підлягає задоволенню.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду України при здійсненні перегляду судових рішень господарських судів у справах зі спорів, що виникають з правовідносин припинення договору оренди та стягнення орендної плати (постанови ВСУ від 20.11.2012 у справі №12/75-2167-33/75-4/180 та від 04.12.2012 у справі №36/12), суть яких полягає у наявності в орендодавця правових підстав вимагати від орендаря виконання зобов'язання зі сплати орендних платежів, нарахованих за період після закінчення або дострокового розірвання договору оренди аж до моменту підписання акта приймання-передачі приміщень орендодавцю.

Крім цього слід зазначити, що протягом всього часу безпідставного користування відповідачкою квартирою № 83 в будинку № 88 по вул. Пантелеймонівській у м. Одесі, оплату за комунальні послуги здійснював позивач. На підставі наданих позивачем письмових доказів (копій квитанцій), судом встановлено, що загальна сума оплати здійснена позивачем по комунальним платежам квартири АДРЕСА_3, складає 2400,91 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушенні, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Таким чином суд вважає, що на користь позивача слід стягнути з відповідачки понесені ним та документально підтвердженні витрати по сплаті за користування комунальними платежами у розмірі 2400,91 грн.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати, а саме витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 730,80 грн.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 317, 319, 387, 391 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 169, 213-215, 224 - 226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) не чинити перешкоди ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) у користуванні власністю, а саме належної йому на праві власності квартири АДРЕСА_1.

Виселити ОСОБА_2 ОСОБА_8 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з Бердняк ОСОБА_8 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 32725,00 грн. (тридцять дві тисячі сімсот двадцять пять гривень 00 копійок), що еквівалентно 2850,00 дол. США орендної плати за користування квартирою №83 в будинку №88 по вул. Пантелеймонівській у м. Одесі. з 01.07.2015 року по 01.02.2016 року.

Стягнути з Бердняк ОСОБА_8 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) суму боргу по оплаті комунальних платежів у розмірі 2400,91 грн. (дві тисячі чотириста гривень 91 копійка).

Стягнути з Бердняк ОСОБА_8 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судові витрати, а саме витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 730,80 грн. (сімсот тридцять гривень 80 копійок).

Рішення суду може бути переглянуте за заявою відповідача, якій не приймав участі при розгляді справи, поданої протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено, про що протягом десяти днів з дня проголошення подається апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу потягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

18 лютого 2016 року