Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 332/2960/15 Головуючий у 1 інстанції: Шалпегіна О.Л.
Провадження № 22-ц/778/489/16 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Савченко О.В., суддів Каракуші К.В., Маловічко С.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2015 року у справі за позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги порушенням відповідачем взятих на себе кредитних зобов'язань.

В обґрунтування заявлених позовних вимог Банк зазначив, що 29.10.2010р. між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 013-07520-291010, відповідно до умов якого позивач відкрив відповідачу картковий рахунок, надав у користування платіжну картку та зобов'язався здійснити обслуговування держателя картки на умовах, викладених у Тарифному пакеті «Новий Партнерський». На підставі укладеного договору Банк надав ОСОБА_2 кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії, що передбачено п. 1.3 договору, на загальну суму 30000 грн. та встановленням на день укладання кредитного договору ліміту кредитної лінії на рахунку 5000 грн. Відповідно до умов вказаного договору кредитні кошти та власні кошти держателя картки використовуються для розрахунків за товари чи послуги, зняття готівки, виконання зобов'язань перед банком за договором та вчинення інших операцій, передбачених договором. Відповідач, у свою чергу, зобов'язалась щомісяця здійснювати погашення заборгованості за кредитною лінією та Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та/або овердрафтом. Пунктом 3.4 кредитного договору передбачено право банку здійснювати договірне списання грошових коштів з рахунків позичальника.

Свої зобов'язання за вказаним договором відповідач не виконала, внаслідок чого станом на 30.06.2015р. виникла заборгованість за тілом кредиту у розмірі 5 638,06 грн., яку банк просив стягнути з відповідача.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2015 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість, що утворилась за кредитним договором № 013-07520-291010 від 29.10.2010 року станом на 30.06.2015 року, яка складається з тіла кредиту в сумі 5638 (п'ять тисяч шістсот тридцять на) грн. 06 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його необґрунтованість, порушення судом норм процесуального та матеріального права, зокрема, положень цивільного кодексу щодо строку позовної давності, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк».

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення відповідача ОСОБА_2 та її представника - адвоката Рекункову А.В., вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.10.2010р. між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 013-07520-291010, відповідно до п. 1.2 якого позивач відкрив відповідачу картковий рахунок № НОМЕР_1, надав у користування платіжну картку та зобов'язався здійснити обслуговування держателя картки на умовах, викладених у Тарифному пакеті «Новий Партнерський».

Відповідно до п. 1.3 укладеного договору Банк надав ОСОБА_2 кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000 грн. та встановленням на день укладання кредитного договору ліміту кредитної лінії на рахунку 5000 грн. За умовами пункту 1.5 договору кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом 364 календарних днів, кожна наступна кредитна лінія надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами у цьому договорі, та не потребує підписання додаткових угод.

У відповідності до вимог п. 1.6 договору кредитні кошти та власні кошти держателя картки використовуються для розрахунків за товари чи послуги, зняття готівки, виконання зобов'язань перед банком за договором та вчинення інших операцій, передбачених договором.

Згідно з пунктом 2.3 договору держатель картки сплачує банку проценти за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за ставками, які зазначені в тарифах, а згідно з пунктом 3.3 держатель зобов»язаний здійснювати оплату вартості послуг, які надаються банком при здійсненні розрахунково-касового обслуговування рахунку, в розмірі, строки та порядку, визначені Правилами та Тарифами.

Пунктом 3.6 договору передбачено, що держатель картки зобов»язаний щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді Обов»язкового мінімального платежу (ОМП), складові якого зазначені у Тарифах. Обов»язковими складовими ОМП є частка погашення заборгованості, овердрафт та прострочена заборгованість попередніх періодів.

У відповідності до Тарифів на обслуговування платіжних карток Тарифного пакету «Новий Партнерський» частка обов»язкового погашення тіла кредиту складає 5 % від суми використаних коштів станом на день розрахунку ( а.с. 5). Обов»язковий мінімальний платіж (ОМП), який держатель зобов»язаний щомісяця погашати, складається з: частки обов»язкового погашення тіла кредиту, нарахованих процентів за кредит ( тариф 1.4.1) за ставкою 14,99 % річних, плати за обслуговування ( тариф 1.5) за ставкою 2,99 % від суми використаних кредитних коштів, овердрафту, процентів на овердрафт (тариф 1.4.3) за ставкою 48 % річних, штраф за прострочену заборгованість (тариф 3.1) та суми заборгованості минулих періодів ( а.с. 5).

За умовами п. 3.7 договору у разі порушення держателем строків оплати заборгованості за кредитною лінією та/або овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та/або овердрафтом, держатель сплачує банку пеню в розмірі, в строки та порядку, які визначені Правилами та Тарифами.

В пункті 5.1 договору зазначено, що з підписанням цього договору держатель картки засвідчує, що він ознайомлений з Правилами здійснення операцій за картковими рахунками, відкритими фізичними особами, Тарифами на обслуговування платіжних карток та погоджується вважати їх обов»язковими для застосування до відносин, які виникають з цього договору.

Як вказав позивач, та суд встановив ці обставини, відповідач зобов'язання за кредитним договором виконувала несвоєчасно та не в повному обсязі, внаслідок чого станом на 30.06.2015р. виникла заборгованість за тілом кредиту у розмірі 5 638,06 грн., яку суд стягнув з відповідача на користь банку, визнавши такі вимоги банку обґрунтованими та доведеними. При цьому, суд вважав, що строк позовної давності позивачем не був пропущений, оскільки останній платіж ОСОБА_2 здійснила в серпні 2012р., а з позовом банк звернувся в липні 2015р., тобто в межах строку трирічної позовної давності.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі зазначає, що суд неправильно встановив обставини справи, оскільки останній здійснений нею платіж від 09.08.2012р. був спрямований на погашення пені або комісії, в той час як останній платіж на погашення тіла кредиту нею сплачено в січні 2012р. Тому вважає, що відлік строку позовної давності по вимогам щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту слід здійснювати з лютого 2012р., який в такому разі позивач пропустив.

Дослідивши вказані доводи апеляційної скарги, колегія встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за тілом кредиту за кредитним договором № 013-07520-291010, яка станом на 30.06.2015р. склала 5 638,06 грн., 15 липня 2015р.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов»язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново, час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Пунктом 7.1.3 Правил надання банківських послуг при здійсненні кредитування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк» передбачено обов»язки клієнта: відслідковувати витрати коштів у межах витратного ліміту для уникнення виникнення недозволеного овердрафту та відслідковувати строки погашення ОМП для уникнення виникнення простроченої заборгованості за кредитною лінією, здійснювати погашення заборгованості за кредитним договором шляхом поповнення рахунку таким чином, щоб забезпечити банку можливість здійснювати договірне списання згідно умов договору, у порядку, визначеному цими Правилами та у розмірі, передбаченому Тарифами ( а.с. 108).

Згідно з пунктом 3.8 договору при надходженні на рахунок коштів погашення існуючої заборгованості відбувається у наступній послідовності: в першу чергу погашається прострочена заборгованість за цим договором, а потім поточна. Послідовність погашення існуючої заборгованості визначається банком самостійно, та сторони встановлюють, що зміна черговості погашення заборгованості держателя за рахунок коштів, які надійшли на рахунок, не являється зміною умов цього договору, у зв»язку з чим такі дії банку не потребуються двостороннього погодження.

В пункті 5.3 договору визначено, що цей договір набуває чинності з дати його укладення сторонами та діє до повного виконання сторонами зобов»язань за цим договором.

З наданої банком Виписки по рахунку відповідача, яка у відповідності до п. 3.12 договору є визначеним сторонами засобом відображення руху коштів на рахунку держателя, суд першої інстанції встановив, що декілька останніх платежів за кредитним договором, які ОСОБА_2 здійснила: 13.01.2012р., 11.05.2012р., 25.07.2012р. та 09.08.2012р., перервали сплив строку позовної давності.

Спростовуючи в апеляційній скарзі вказані висновки суду, ОСОБА_2 вказує, що сплата нею нарахованої пені 11.05.2012р., 25.07.2012р., 09.08.2012р. не свідчить про переривання строку позовної давності щодо заборгованості по тілу кредиту, платіж за яким вона востаннє здійснила 13.01.2012р.

Суд ретельно та всебічно досліджував вказані доводи ОСОБА_2 в ході розгляду справи та за матеріалами справи правильно встановив, що відповідач не вказувала в будь-якому платіжному дорученні про спрямування зарахованої нею на її рахунок готівки на погашення конкретних складових заборгованості за кредитним договором, зокрема, пені чи комісії, або тіла кредиту чи процентів. Ці всі надходження на її рахунок розподілялись самостійно банком у відповідності до вимог п. 3.8 договору, а відтак здійснення погашення будь-якої складової заборгованості за кредитним договором, зокрема, по пені чи комісії, свідчить про переривання строку позовної давності і відносно основного боргу, яким є тіло кредиту.

Таким чином, суд обґрунтовано визнав, що дії ОСОБА_2 з погашення заборгованості за кредитним договором 11.05.2012р., 25.07.2012р. та 09.08.2012р., вчинені нею особисто в межах строку позовної давності за спірним договором, перервали сплив строків позовної давності.

Крім того, з Виписки по рахунку відповідача вбачається, що з внесених нею 11.05.2012р. коштів у розмірі 800 грн. на тіло кредиту було спрямовано банком 217,30 грн.

( а.с. 3, 88).

Також з Виписки по рахунку видно, що банком 27.12.2012р. з нього було здійснено списання коштів за рахунок кредитної лінії у зв»язку з відсутністю на рахунку клієнта ОСОБА_2 власних коштів, які спрямовані на погашення: тіла кредиту - 800,48 грн., комісії - 1126,46 грн., пені - 225 грн. Тому списані кошти у розмірі 2006,94 грн. збільшили обсяг зобов»язань відповідача по тілу кредиту, яке склало суму у розмірі 5 638,06 грн.

Оскільки за пунктом 3.4 кредитного договору сторони передбачили право Банку здійснювати договірне списання грошових коштів для погашення заборгованості та плати за надані послуги з рахунку клієнта, зокрема, і за рахунок кредитної лінії, то таке списання також перериває позовну давність, і тому саме з 27.12.2012р. строк позовної давності почався заново.

За викладених обставин, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що вся визначена станом на 30.06.2015р. заборгованість за тілом кредиту вкладається в межі строку позовної давності.

Зважаючи на вищенаведене, ствердження позивача про те, що останнє погашення заборгованості по тілу кредиту відбулось 13.01.2012р., не ґрунтуються на матеріалах справи, тому не заслуговують на увагу.

Отже, оскільки висновки суду про те, що позивачем не пропущено строк позовної давності щодо вимоги про стягнення тіла кредиту у розмірі 5 638,06 грн., є вірними, то підстави для скасування рішення суду першої інстанції та відмови в позові банку відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Савченко О.В.

Судді: Каракуша К.В.

Маловічко С.В.