Ширяївський районний суд Одеської області
18.04.2016 Справа №: 518/1647/15-ц Провадження № 2/518/47/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2016 року Ширяївським районним судом Одеської області у складі:

головуючого судді: Палія С.А.,

при секретарі: Яворській Г.С.,

за участю представника позивача: ОСОБА_1,

відповідача: ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ширяєве цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, суд, -

ВСТАНОВИВ:

07.10.2015 року ОСОБА_4 (далі позивач), звернувся до Ширяївського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) про стягнення грошових коштів, відповідно до останньої заяви про збільшення позовних вимог від 16.03.2016 року просить суд стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 1 894 855 (один мільйон вісімсот девяносто чотири тисячі вісімсот пятдесят пять) гривень 93 копійки, що складається з: 1 743 175, 20 грн. - безпідставно набутих грошових коштів, що є еквівалентом 65 000 доларів США за курсом Національного банку України на 16 лютого 2016 року; 151 679, 73 грн. - процентів за користування безпідставно набутими грошовими коштами у сумі 65 000 доларів США за період з 22 жовтня 2015 року до 16 березня 2016 року та понесені ним судові витрати.

Мотивуючи його тим, що 11 грудня 2008 року позивач передав відповідачу у борг грошові кошти у розмірі 65 000 доларів США відповідно до розписки від 11.12.2008 року. До серпня 2015 року позивач на поверненні цих грошових коштів не наполягав, оскільки між ним та відповідачем склалися довірчі відносини і відповідач визнавав факт отримання грошей у борг та зобов'язувався їх повернути. Але 19 серпня 2015 року він звернувся до відповідача з вимогою про повернення грошових коштів натомість відповідач грошові кошти у розмірі 65 000 доларів США, згідно з розпискою, віддавати відмовився.

У звязку з тим, що договір позики між ним та відповідачем не був укладеним (розписка від 11 грудня 2008 року не відповідає вимогам статей 1046,1047 ЦК України, відповідно до постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року № 6-144цс15), він вважає, що відповідач безпідставно отримав від позивача грошові кошти у розмірі 65 000 доларів США, що підтверджується розпискою від 11.12.2008 року, які підлягають стягненню відповідно до положень Глави 83 ЦК України.

Позивач в судові засідання не зявлявся повідомлявся належним чином, причини не явки суду не повідомив.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить їх задовольнити на підставі викладеного в позовній заяві та додатково додав щодо заперечень відповідача, а саме, що розписка і договір є окремими самостійними правочинами у звязку з тим, що розписка від 11.12.2008 року є позикою і вона одностороння, сторонами якої є фізичні особи ОСОБА_4 та ОСОБА_2 сума якої 65 000,00 доларів США і строк дії до дня предявлення вимоги, а договір від 15.12.2008 року є спільною діяльністю і він двохсторонній, сторонами якого є фізична особа ОСОБА_4 та юридична особа ТОВ «Моноліт» сума якого відповідно до договорів, який надав відповідач і який надав позивач не збігаються оскільки у примірнику відповідача визначено у гривнях і розмір суми не погоджено, а в примірнику позивача визначена у розмірі 750 000,00 гривень і строк дії договору до 01.07.2012 року. Крім того, зазначив, що відповідно до чинного законодавства якщо в договорі не досягнуто згоди з усіх істотних умов він вважається таким, що є неукладеним.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали просили в їх задоволені відмовити, пояснивши наступне, що на момент написання вказаної позивачем розписки він працював директором товариства з обмеженою відповідальністю «Моноліт», 11.12.2008 року ним, як директором вказаного товариства, було отримано від позивача грошові кошти в сумі 65 000 доларів США в присутності ОСОБА_5, на програму цього товариства по вирощуванню полуниці спільно з позивачем, про що зазначено в тексті письмової розписки. Вказані грошові кошти він отримав для подальшого спільного з позивачем здійснення підприємницької діяльності з вирощування полуниці, а саме: з придбання саджанців, збору врожаю та продажу полуниці класу «А» - фрига. На виконання зобовязань, що випливають з письмової розписки від 11.12.2008 року, з метою врегулювання умов та порядку спільної діяльності з вирощування полуниці, між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Моноліт», засновником та директором якого на той момент був відповідач, 15.12.2008 року був укладений договір про спільну діяльність з обєднанням вкладів (далі Договір), відповідно до п. 3.1. якого, позивач як Сторона 1 договору зобовязується передати ТОВ «Моноліт» засновником та директором якого на той момент був він, як Стороні 2 грошовий вклад відповідно до письмової розписки Сторони 2. У звязку з чим вважає, що посилання позивача на безпідставно отримані від позивача грошові кошти у розмірі 65 000 доларів США, які підлягають стягненню відповідно до положень Глави 83 ЦК України є безпідставні та неогрунтованими.

На підтвердження заявлених позовних вимог позивачем по справі були надані наявні в матеріалах цивільної справи письмові докази, які були дослідженні судом під час розгляду справи, а саме: копія розписки від 11.12.2008 року (а.с.4), копія договору про спільну діяльність з обєднанням вкладів укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ «Моноліт», засновником та директором якого на той момент був ОСОБА_2 від 15.12.2008 року (а.с.215-216).

На підтвердження заявлених заперечень відповідачем по справі були надані наявні в матеріалах цивільної справи письмові докази, які були дослідженні судом під час розгляду справи, а саме: копія свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи ТОВ «МОНОЛІТ» (а.с.58), копія довідки №105 з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (а.с59), копія трудової книги (а.с.60), копія договору про спільну діяльність з обєднанням вкладів укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ «Моноліт», засновником та директором якого на той момент був ОСОБА_2 від 15.12.2008 року (а.с.61-64), копія платіжного дорученням № 306 від 26 грудня 2008 року про оплату СТОВ «Поділля Плант» за розсаду суниці (а.с.64), копія виписки банку по рахунку ТОВ «Моноліт» за 06.02.2009 року щодо внесення відповідачем готівки в сумі 400 000 грн. (а.с.65), копія податкової накладної № 81 від 29.06.2009 року про отримання від СТОВ «Поділля Плант» розсаду суниці (клас А) на суму 90 000 грн. (а.с.66), копія видаткової накладної № РН-0000063 від 29 червня 2009 року і податкової накладної № 84 від 29.06.2009 року про отримання від СТОВ «Поділля Плант» розсаду суниці (клас А) на суму 64 000 грн. (а.с.67,68), копія видаткової накладної № РН-0000065 від 6 липня 2009 року і податкової накладної № 85 від 06.07.2009 року про отримання від СТОВ «Поділля Плант» розсаду суниці (клас А) на суму 169 992,50 грн.(а.с.69,70).

За клопотанням відповідача, судом було допитано в судовому засіданні свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які пояснили, що дійсно між сторонами була домовленість про спільну діяльність за якою сторони погодилися зайнятися підприємницької діяльності з вирощування полуниці, а саме: з придбання саджанців, збору врожаю та продажу полуниці класу «А» - фрига.

Вислухавши пояснення представника позивача, зясувавши позицію відповідача, допитавши свідків по справі, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази по справі з оцінкою належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідні до них правовідносини:

11.12.2008 року між ОСОБА_4 з однієї сторони та ОСОБА_2, який був засновником та директором ТОВ «Моноліт» за усною домовленістю між собою фактично було укладено угоду про спільну діяльність, яка була оформлена в формі договору позики, що підтверджується відповідною розпискою.

15.12.2008 року між ОСОБА_4 з однієї сторони та ТОВ «Моноліт» в особі директора ОСОБА_2, був укладений договір про спільну діяльність з обєднанням вкладів та досягнуто умови та порядку спільної діяльності з вирощування полуниці, між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Моноліт», засновником та директором якого на той момент був відповідач, відповідно до «п. 3.1. якого позивач як Сторона 1 договору зобовязується передати ТОВ «Моноліт», як Стороні 2 грошовий вклад відповідно до письмової розписки Сторони 2., п. 1.1 ОСОБА_4 та ТОВ «Моноліт» зобов'язались діяти без створення спільної юридичної особи на основі обєднання фінансових, майнових та трудових ресурсів Учасників з метою вивчення ринку, створення раціональних ресурсів тощо та здійснення підприємницької діяльності, а саме: придбання саджанців, вирощування, збір врожаю та продаж полуниці класу «А» - фрига., п.п. 6.1., 6.2 вкладом ОСОБА_4 за Договором є грошові кошти, а внеском ТОВ «Моноліт» є професійні та інші знання щодо вирощування, зберігання та збуту полуниці. Частка ОСОБА_4 у спільній діяльності - 50 %, частка ТОВ «Моноліт» у спільній діяльності 50 %., п.п. 7.2., 7.3. всі доходи, що отримуються Сторонами у результаті спільної діяльності, використовуються в першу чергу на відшкодування матеріальних витрат. Прибуток, що отримується Сторонами від спільної діяльності, підлягає розподілу пропорційно до часток, визначених у ч. 6 цього Договору., п. 9.2. строк дії Договору закінчується в липні 2012 року.

Посилання представника позивача на розбіжність Договорів, які були надані сторонами по справі, а саме, що в примірнику який був наданий відповідачем в п. 3.1. зазначено, що Сторона 1 зобовязується передати Стороні 2 грошовий вклад відповідно до письмової розписки Сторони 2, а примірнику який був наданий представником позивача в п. 3.1. зазначено, що Сторона 1 зобовязується передати Стороні 2 грошовий вклад відповідно до письмової розписки Сторони 2 у розмірі 750 000,00 (сімсот пятдесят тисяч) гривень не заслуговує на увагу, оскільки представник позивача в судовому засіданні зазначив що даний пункт договору заповнювався власноруч позивачем.

Оцінюючи представлені позивачем письмові докази наявні в матеріалах справи, суд вважає їх не допустимими та недостовірними доказами відповідно до виниклих спірних правовідносин. Пояснення відповідача та допитаних свідків суд розцінює як достовірні, ґрунтуючись на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів з урахуванням пояснень представника позивача, згідно яких позивач визнає факт передачі грошових коштів та наявність вищезгаданого Договору.

Таким чином, суд вважає не доведеним факт укладення між сторонами саме договору позики від 11.12.2008 року та отримання відповідачем грошових коштів від позивача саме в борг, оскільки дана розписка на думку суду є частиною договору про спільну діяльність за якою сторони погодилися зайнятися підприємницькою діяльністю з вирощування полуниці, а саме: з придбання саджанців, збору врожаю та продажу полуниці класу «А» - фрига.

Приймаючи до уваги вищезазначені обставини, вимоги позивача про стягнення грошових коштів як безпідставно набутих (відповідно до розписки від 11.12.2008 року), суперечать вимогам закону і порушують права та інтереси відповідача, в звязку з чим позовні вимоги позивача суд визнає не обґрунтованими та не доведеними.

Приходячи до вищезазначеного висновку суд виходив з наступних мотивів:

Згідно ст.3 ЦК України одним з принципів цивільного права є справедливість, розумність та добросовісність.

Згідно ст.207 ЦК України. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною.

Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей.

Згідно зі ст.57 ЦПК України докази встановлюються на підставі пояснень сторін допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів..

Згідно ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Таким чином, на підставі встановлених в судовому засіданні обставин, досліджених судом доказів наявних в матеріалах справи і враховуючи той факт, що будь-які відомості, які б спростовували встановлені в судовому засіданні обставини у суду відсутні та іншими особами, які беруть участь у справі надані не були, з увагою на обґрунтування відповідачем своїх заперечень проти позовних вимог, те, що судом при розгляді цивільної справи не встановлено порушення прав і інтересів позивача діями відповідача, які б були допущені при встановленні обставин справи і визначених відповідно до них правовідносин, приймаючи до уваги, що задоволення позовних вимог буде суперечити закону та порушить права, свободи й інтереси відповідача, суд вважає необхідним відмовити позивачу в задоволені позову за виниклими договірними правовідносинами.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-64, 208, 209, 212-215, 218, 296 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: