Справа №345/237/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.03.2016 р. м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді Сухарник І.І.

секретаря судового засідання Мошківа О.С.

з участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представників відповідача ОСОБА_3

ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуші справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу «Центральна районна лікарня Калуської міської і районної рад Івано-Франківської області» про визнання незаконними та скасування наказів, суд

в с т а н о в и в:

що позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 17.11.2010 р. працює у відповідача на 0,5 посади лікарем-гінекологом дитячого та підліткового віку жіночої консультації пологового будинку.Наказом виконуючого обовязки головного лікаря № 251 від 16 жовтня 2015 р. «Про зміну штатного розпису та умов праці Калуської центральної районної лікарні» виключено із штатного розпису 0,5 посади лікаря-гінеколога дитячого та підліткового віку жіночої консультації пологового будинку, та включено в штатний розпис 0,5 посади лікаря-гінеколога дитячого та підліткового віку поліклінічного відділення дитячої лікарні. Про даний наказ він дізнався 04.01.2016 р. після ознайомлення з наказом № 578-к від 10 грудня 2015 р., яким його переведено на 0,5 посади лікаря-гінеколога дитячого та підліткового віку дитячої поліклініки, з 01.01.2016 р. Посилаючись на відсутність змін в організації виробництва і праці позивач просить скасувати наказ № 251 від 16 жовтня 2015 р., а наказ від № 578-к від 10 грудня 2015 р. просить скасувати з тих підстав, що згоди на своє переведення він не давав.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просять його задовольнити.

Представники відповідача позов не визнали з підстав зазначених у запереченні проти позову. Зокрема зазначили, що до повноважень головного лікаря згідно наказу МОЗ від 23.02.2000 р. № 33 належить право змінювати штати окремих структурних підрозділів. На даний час згідно з вимогами наказів МОЗ дитяче та підліткове населення повинно обслуговуватися лікарями дитячої поліклініки, а не жіночої консультації. Посада яку обіймає позивач є необхідною в Калуській дитячій поліклініці для кращого медичного обслуговування дитячого та підліткового населення м. Калуша та Калуського району. Також вказали, що не вважається переведення і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором.

Крім того, представники відповідача просять застосувати строк позовної давності та відмовити у позову на цій підставі, оскільки про існування наказу № 251 від 16 жовтня 2015 р. «Про зміну штатного розпису та умов праці Калуської центральної районної лікарні» позивач дізнався 30.10.2015 р., що стверджується актом від 30.10.2015 р.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази і встановивши обставини справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Судом встановлено, що з 17.11.2010 р. позивач працює у Комунальному закладі «Центральна районна лікарня Калуської міської і районної рад Івано-Франківської області» на 0,5 посади лікарем-гінекологом дитячого та підліткового віку жіночої консультації пологового будинку (а.с.4).

Наказом № 251 від 16 жовтня 2015 р. «Про зміну штатного розпису та умов праці Калуської центральної районної лікарні» (а.с.22) виключено із штатного розпису 0,5 посади лікаря-гінеколога дитячого та підліткового віку жіночої консультації пологового будинку, та включено в штатний розпис 0,5 посади лікаря-гінеколога дитячого та підліткового віку поліклінічного відділення дитячої лікарні (пункт 1).

Як убачається зі змісту цього наказу, його прийнято у звязку із допущенням норм порушення наказу МОЗ від 23.02.2000 р. № 33 «Про штатні нормативи та типові штати закладів охорони здоровя».

Відповідно до ч. 3 ст. 32 КЗпП України у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Згідно із розясненнями наданими Верховним Судом України в пункті 10 постанови Пленуму№ 9 від 06.11.1992 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» змінами в організації виробництва і праці слід вважати раціоналізацію робочих місць, введення нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, і, навпаки, впровадження передових методів, технологій.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка міститься у постанові від 4 липня 2012 р. (справа № 6-59цс12), яка згідно зі статтею 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів, зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці.

Оскільки представниками відповідача не доведено наявність змін в організації виробництва і праці, то суд вважає, що наказ № 251 від 16 жовтня 2015 р. «Про зміну штатного розпису та умов праці Калуської центральної районної лікарні» слід визнати незаконним та скасувати.

Доводи представників відповідача про пропуск строку звернення до суду відхиляються, з огляду на таке:

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що 30.10.2015 р. позивача на робочому місці не було. В той день виконуючою обовязки зав. жіночої консультації ОСОБА_6 отримано факсом копію наказу про зміну істотних умов праці. Після цього ОСОБА_1 було повідомлено по телефону про необхідність прибуття на роботу для ознайомлення з цим наказом. Після телефонної розмови ОСОБА_1 прибув на роботу, де ознайомився з цим наказом. 03.11.2015 р. нею, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 складено акт від 30.10.2015 р. про ознайомлення ОСОБА_1 з наказом. Про складений акт він не повідомлявся і підписати акт йому ніхто не пропонував.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що 30.10.2015 р. нею отримано факсом копію наказу від 16.10.2015 р. про зміну істотних умов праці, яким 0,5 посади 0,5 посади лікаря-гінеколога дитячого та підліткового віку включено до штату поліклінічного відділення дитячої лікарні. Телефонним звязком ОСОБА_1 було повідомлено про необхідність прибуття на роботу для ознайомлення з наказом. Через деякий час, того ж дня, ОСОБА_1 прибув на роботу і вона надала йому факсовий примірник наказу, з якого він зробив ксерокопію. Вона сказала ОСОБА_1 про те, що з оригіналом наказу він може ознайомитись у відділі кадрів. Наданий суду акт, який датовано 30.10.2015 р., складено нею та ще двома працівникаами 03.11.2015 р., після наради у керівництва. Згодом після складення акта, позивача з ним не ознайомлено і підписати акт йому не пропонувалося. Також ОСОБА_6 пояснила, що не пропонувала ОСОБА_1 написати заяву про свою згоду чи відмову від роботи зі зміненими умовами праці.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що 30.10.2015 р. позивача на робочому місці не було. В той день виконуючою обовязки зав. жіночої консультації ОСОБА_6 отримано факсом копію наказу про зміну істотних умов праці. Після цього ОСОБА_1 було повідомлено по телефону про необхідність прибуття на роботу для ознайомлення з цим наказом. Після телефонної розмови ОСОБА_1 прибув на роботу, де ознайомився з цим наказом. 03.11.2015 р. за іі участі складено акт від 30.10.2015 р. про ознайомлення ОСОБА_1 про зміну істотних умов праці. Про складений акт він не повідомлявся і підписати акт йому ніхто не пропонував.

Свідок ОСОБА_8 пояснив суду, що 30.10.2015 р. близько 7 год. ранку прибув до помешкання ОСОБА_1, з яким напередодні домовився про монтаж меблів. Упродовж всього дня, приблизно до 19 год., він перебував у помешканні ОСОБА_1, нікуди не відлучався. ОСОБА_1 майже весь день пробув вдома, за винятком часу проведеного в поліклініці.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що 30.10.2015 р. близько 7 год. ранку прибув до помешкання ОСОБА_1, щоб допомогти йому змонтувати меблі. Приблизно о 13 год. на прохання ОСОБА_1, поїхав з ним до міської поліклініки, що по вул. Хмельницького, оскільки ОСОБА_1 скаржився на стан здоровя. В поліклініці ОСОБА_1 перебував близько однієї години, після чого вони разом повернулися до його помешкання і продовжили роботу з меблями. На роботі ОСОБА_1 вони не були після відвідин поліклініки. В той день ОСОБА_10 перебував у ОСОБА_1 приблизно до 19 год. Як до поїздки в поліклініку, так і після, ОСОБА_1 весь час був вдома.

Пунктом 3 спірного наказу від 16.10.2015 р. № 251 передбачено повідомити працівника про зміну істотних умов праці під особистий підпис; працівнику подати заяву про свою згоду чи відмову після запровадження зазначених змін.

Однак, під особистий підпис позивача повідомлено не було, що не заперечили представники відповідача.

Наявне в матеріалах справи попередження від 02.11.2015 р. № 2011 (а.с.33) не містить підпису позивача або інформації щодо його відмови від ознайомлення з цим попередженням.

Крім того, як ствердили в судовому засіданні представники відповідача, позивач не запрошувався і не був присутній на засіданні профкому пологового будинку, яке відбувалось 2 листопада 2015 р., на якому вирішувалось питання про вилучення із штатного розпису 0,5 посади лікаря-гінеколога дитячого та підліткового віку жіночої консультації пологового будинку, та включення в штатний розпис 0,5 посади лікаря-гінеколога дитячого та підліткового віку поліклінічного відділення дитячої лікарні (а.с.34).

Судом не беруться до уваги фіскальні чеки про оплату поштових відправлень та рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, оскільки такі поштові відправлення позивачем не отримувались.

Також суду не надано доказів того, що позивачу пропонувалося дати згоду чи відмову від роботи зі зміненими умовами праці, незважаючи на те, що одержання такої згоди обумовлено спірним наказом та передбачено трудовим законодавством.

З матеріалів справи вбачається, що з наказом № 578-к від 10.12.2015 р. «Про переведення працівників» позивач ознайомився 04.01.2016 р. (а.с.5), що представниками відповідача не заперечується.

Як видно зі змісту наказу № 578-к від 10.12.2015 р. «Про переведення працівників» його прийнято на підставі наказу № 251 від 16.10.2015 р.

Після ознайомлення з наказом про переведення, 04.01.2016 р. позивач звернувся із заявою до виконуючої обовязки начальника відділу кадрів ОСОБА_4 про видачу копії трудової книжки та наказів, які стосуються його працевлаштування у відповідача та переведення (а.с.72), що в судовому засідання вона не заперечила.

Проте такі документи йому видано не було, а виконуюча обовязки начальника відділу кадрів ОСОБА_4 на примірнику заяви позивача зробила запис про те, що заяви реєструються головним лікарем Калуської ЦРЛ, що не заперечила в судовому засіданні.

Отже, позивач проявив заінтересованість щодо підстав свого переведення і вживав заходів щодо одержання документів про свою трудову діяльність у відповідача, в тому числі і спірних наказів.

Суд вважає, що представниками відповідача не надано доказів того, що до кола службових повноважень головного лікаря входить реєстрація вхідної кореспонденції.

При цьому суд враховує, що заява позивача не підлягала розгляду в порядку визначеному Законом України «Про звернення громадян», оскільки відповідно до статті 12 цього Закону його дія не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений трудовим законодавством.

Суд вважає невмотивованими доводи представників відповідача щодо реєстрації заяви позивача головним лікарем і неможливістю видачі йому документів про переведення, адже позивач звернувся із заявою, яка стосувалася його особисто, до відповідної посадової особи, яка мала можливість надати йому ці документи.

За таких обставин суд приходить до висновку, що строк звернення до суду необхідно обчислювати з 05.01.2016 р., тобто здня, наступного за днем ознайомлення позивача з наказом № 578-к від 10 грудня 2015 р. «Про переведення працівників».

Зважаючи на викладене та беручи до уваги протиріччя в показаннях свідків, а також відсутність інших доказів, зокрема письмових, які б підтверджували обізнаність позивача про існування наказу № 251 від 16 жовтня 2015 р. «Про зміну штатного розпису та умов праці Калуської центральної районної лікарні» суд вважає, що відсутні достатні докази, які б давали підстави для висновку про пропуск позивачем строку звернення до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Так як своєї згоди на переведення позивач не давав, тому відсутні підстави для прийняття наказу № 578-к від 10 грудня 2015 р. «Про переведення працівників».

На підставі викладеного, керуючисьст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

позов задоволити.

Визнати незаконним та скасувати наказ № 251 від 16 жовтня 2015 р. «Про зміну штатного розпису та умов праці Калуської центральної районної лікарні».

Визнати незаконним та скасувати наказ № 578-к від 10 грудня 2015 р. «Про переведення працівників».

Стягнути з Комунального закладу «Центральна районна лікарня Калуської міської і районної рад Івано-Франківської області» на користь ОСОБА_1 1102.40 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд протягом 10-ти днів з часу проголошення.

Головуючий: