Справа № 465/2308/16 Головуючий у 1 інстанції: Масендич В.В.
Провадження № 22-ц/783/4040/16 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Зверхановської Л.Д., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю:представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу судді Франківського районного суду м. Львова від 26 квітня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2звернулась з позовом до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5, про виселення ОСОБА_4 з житлового приміщення № АДРЕСА_1; вселити ОСОБА_2 в житлове приміщення № АДРЕСА_1; зобов"язання ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_2 перешкод в доступі та користуванні житловим приміщенням № АДРЕСА_1, та приміщеннями спільного користування: вбиральнею під індексом ХІІІ площею 1,1 кв.м., душовою під індексом ХІІ площею 1,7 кв.м. та коридором під індексом ХІ площею 5,1 кв.м. на першому поверсі будинку.

Оскаржуваною ухвалою відкрито провадження у справі.

Ухвалу в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_4, в апеляційній скарзі, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, на порушення судом норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати, справу повернути до суду першої інстанції для вирішення питання про скерування справи за підсудністю. Апелянт зазначає про те, що винаймає спірне приміщення у ОСОБА_5, в той же час ОСОБА_6 стверджує, що вона є власником даного приміщення, у зв»язку з укладенням договору дарування житлового приміщення. Тобто, права, про захист яких просить позивач, вона набула внаслідок договору дарування, який був посвідчений приватним нотаріусом Цьолковською І.С., службова адреса якої знаходиться по АДРЕСА_2, що відноситься до Галицького району м. Львова, а тому відповідно до положень ч. 8 ст. 110 ЦПК України дана позовна заява має розглядатись за місцем виконання договору дарування.

Заслухавши суддю - доповідача, заперечення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали судді в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 114 ЦК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (ст. 114 ЦПК України), є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно з роз»ясненнями п.42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (ч.1 ст. 114 ЦПК України). Згідно з положеннями ст. 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об»єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (ст. 358 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави, розірвання договору оренди та інші. Виключна підсудність встановлена для позовів про будь - які права з приводу нерухомого майна, до якого за положеннями ст. 181 ЦК України належить і земельна ділянка.

Виключна підсудність - особливий вид територіальної підсудності. Правила виключної підсудності забороняють застосування при пред»явленні позову інших видів підсудності - загальної ( ст.109 ЦПК ), альтернативної (ст.110), договірної (ст.112) і підсудності, пов»язаних між собою вимог (ст.113 ЦПК). Це означає, що пред»явлення позовів по справах, перерахованих у ст. 114 ЦПК України, в інші суди, крім зазначених в ній, не допускається.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2звернулась з позовом до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5, про виселення ОСОБА_4 з житлового приміщення № АДРЕСА_1; вселення ОСОБА_2 в житлове приміщення № АДРЕСА_1; зобов"язання ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_2 перешкод в доступі та користуванні житловим приміщенням № АДРЕСА_1, та приміщеннями спільного користування: вбиральнею під індексом ХІІІ площею 1,1 кв.м., душовою під індексом ХІІ площею 1,7 кв.м. та коридором під індексом ХІ площею 5,1 кв.м. на першому поверсі будинку, тобто, спір між сторонами виник з приводу користування нерухомим майном, а відтак підлягають застосуванню правила виключної підсудності, і позов повинен пред»являтися за місцем знаходження такого майна.

Доводи апелянта про те, що права, про захист яких просить позивачка, вона набула на підставі договору дарування, який був посвідчений приватним нотаріусом Цьолковською І.С., службова адреса якої знаходиться по АДРЕСА_2, що відноситься до Галицького району м. Львова, а тому відповідно до положень ч. 8 ст. 110 ЦПК України дана позовна заява має розглядатись за місцем виконання договору дарування, у зв»язку з чим оскаржувана ухвала постановлена з порушенням вимог ЦПК, без достатніх на це підстав та без врахування положень ч.8 ст. 110 ЦПК України, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки спірні правовідносини виникли з приводу нерухомого майна, а саме, щодо квартири №13б в житловому будинку АДРЕСА_1, яка територіально віднесена до Франківського району м. Львова, до спірних правовідносин застосовуються правила виключної підсудності, а відтак даний спір підсудний Франківському районному суду м. Львова і провадження у справі відкрито з дотриманням правил виключної підсудності.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновок судді про підсудність справи Франківському районному суду м.Львова та відкриття провадження у справі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Враховуючи те, що оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог закону, така є законною, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.2 ст. 307, п.1 ч.1 ст. 312, , п. 4 ч.1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Ухвалу судді Франківського районного суду м. Львова від 26 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Зверхановська Л.Д.

Цяцяк Р.П.