УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

МазурЛ.М., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5, до публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», третя особа - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Маріуполі, про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю,

за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 листопада 2015 року та рішення апеляційного суду Донецької області від 02 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5, звернулась до суду з указаним позовом, у якому просила стягнути з публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (далі - ПАТ «ММК імені Ілліча») на її користь та користь ОСОБА_5 по 200 000 грн кожному у рахунок відшкодування моральної шкоди, а також витрати на правову допомогу у розмірі 2 436 грн.

На обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 16 березня 2015 року її чоловік ОСОБА_6 під час роботи у ПАТ «ММК ім. Ілліча» впав з висоти, внаслідок чого отримав закриту тупу травму живота з розривом правої долі печінки, що ускладнилася кровотечею в черевну порожнину, в результаті чого останній помер.

Посилаючись на те, що у зв'язку зі смертю ОСОБА_6 їй та її неповнолітній дитині завдана моральна шкода, яка полягає у глибоких душевних стражданнях, а втрата чоловіка та батька позбавила її та сина піклування, на яке вони розраховували, змінила їх спосіб життя, ОСОБА_4 позовні вимоги просила задовольнити.

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 листопада 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «ММК ім. Ілліча» на користь ОСОБА_4 120 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ПАТ «ММК ім. Ілліча» на користь ОСОБА_5 120 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ПАТ «ММК ім. Ілліча» на користь ОСОБА_4 2 436 грн у рахунок відшкодування витрат на правову допомогу.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 02 лютого 2016 року апеляційну скаргу ПАТ «ММК ім. Ілліча» задоволено частково, рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 листопада 2015 року в частині відшкодування витрат на правову допомогу змінено та стягнуто з ПАТ «ММК ім. Ілліча» на користь ОСОБА_4 1 461 грн 60 коп. у рахунок відшкодування витрат на правову допомогу.

У іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзіПАТ «ММК ім. Ілліча», посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір стягнення моральної шкоди до 50 000 грн кожному.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 13 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місті в кожному структурному підрозділу умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Згідно з приписами ст. 1167 ЦК УКраїни моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про стягнення моральної шкоди, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, врахував роз'яснення, викладені у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», та з урахуванням конкретних обставин нещасного випадку, пов'язаного з виробництвом, внаслідок якого настала смерть ОСОБА_6, ступеня вини відповідача, який не забезпечив належних безпечних умов праці та контролю за їх дотриманням, враховуючи характер, глибину і тривалість моральних страждань позивачки та її сина, а також приймаючи до уваги добросовісне ставлення відповідача до сім'ї загиблого, який виплатив вдові загиблого матеріальну допомогу, дійшов обґрунтованого висновку про відшкодування моральної шкоди у визначеному судом розмірі

Зменшуючи розмір витрат на правову допомогу та керуючись приписами ч. 1 ст. 88 ЦПК України, апеляційний суд правильно виходив з пропорційності відшкодування задоволених позовних вимог.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» відхилити.

Рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 листопада 2015 року в частині, яка не змінена апеляційним судом, та рішення апеляційного суду Донецької області від 02 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

Т.О.Писана