Ухвала

іменем україни

26 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Мазур Л.М., НагорнякаВ.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Вінницької міської ради, третя особа - ОСОБА_5, про визнання протиправним та скасування рішення, визнання державного акта на право власності на земельну ділянку недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_4, на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 15 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Вінницької міської ради, третя особа - ОСОБА_5, про визнання протиправним та скасування рішення, визнання державного акта на право власності на земельну ділянку недійсним.

На обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що рішенням виконавчого комітету Староміської районної ради м. Вінниці від 23 липня 2008 року було затверджено акт обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_1, ОСОБА_5, складений без погодження її меж із ОСОБА_4 як суміжним користувачем. Вказувала, що постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду у справі № 127/2847/13-а від 18 лютого 2015 року визнано протиправним та скасовано п.1 рішення виконавчого комітету Староміської районно ради м. Вінниці № 49 від 23 липня 2008 року в частині затвердження акта обстеження земельної ділянки за вищевказаною адресою.

У зв'язку із тим, що даний акт було покладено в основу рішення Вінницької міської ради від 11 листопада 2008 року № 2151, на думку позивача, дане рішення в частині надання дозволу ОСОБА_5 на складання проекту землеустрою щодо відведення відповідної земельної ділянки не може вважатись законним, а також і похідне від нього рішення Вінницької міської ради від 30 жовтня 2009 року № 2560 в частині затвердження проекту землеустрою і передачі ОСОБА_5 відповідної земельної ділянки, і як наслідок, підлягає скасуванню державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий ОСОБА_5

Крім того, позивач вважала, що збільшення земельної ділянки ОСОБА_5 відбулося за рахунок проїзду загального користування.

Враховуючи викладене, позивач просила визнати протиправним та скасувати п. п. 1.3 додатку 3 до рішення Вінницької міської ради від 11 листопада 2008 року № 2151, визнати протиправним та скасувати п. 1 додатку № 2 до рішення Вінницької міської ради від 30 жовтня 2009 року № 2560 в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_5, визнати протиправним та скасувати п. 6 додатку № 2 до рішення Вінницької міської ради від 30 жовтня 2009 року № 2560, визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий ОСОБА_5 на підставі рішення Вінницької міської ради від 30 жовтня 2009 року № 2560.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 15 січня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_4, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову чи передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, дійшов правильного висновку про те, що позивачем не доведено, що оскаржуваним рішенням порушено права та законні інтереси ОСОБА_4, а також те, що державний акт виданий з порушенням діючого законодавства.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, отже, судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 15 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

Л.М.Мазур

В.А.Нагорняк