Справа 263/5454/16-ц
Провадження 2/263/1507/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2016 року суддя Жовтневого районного суду м. Маріуполя Ікорська Є.С., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені по аліментам,

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом.

Вивчивши матеріали позову, вважаю, що позов слід повернути ОСОБА_1 у звязку з недотриманням правил підсудності.

Частина перша статті 110 ЦПК України надає право позивачу предявляти позов про стягнення аліментів як за загальною підсудністю (за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання/перебування відповідача), так і за власним зареєстрованим місцем проживання чи перебування.

Тобто, законодавством надані певні преференції для осіб, які претендують на отримання в судовому порядку коштів (аліментів) на утримання дитини, шляхом можливості предявлення відповідного позову за місцем їх проживання або місцем знаходження, яке зареєстроване у встановленому законом порядку, а не тільки за місцем проживання/перебування відповідача (інший із батьків, який в добровільному порядку не надає матеріального забезпечення на утримання дитини).

Позов ОСОБА_1 про стягнення аліментів вже розглянутий Першотравневим райсудом Донецької області 08.01.2013 р., про що свідчить додане до матеріалів позовної заяви рішення суду.

У той же час, зважаючи на виключний перелік справ, визначених у статті 110 ЦПК України, які можуть розглядатись за вибором позивача, слід констатувати, що у цьому переліку відсутня категорія справ, повязана зі стягненням неустойки за несплаченими аліментами.

Згідно зі ст.109 ЦПК України позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживанням або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

При цьому підсудність справ за вибором позивача відповідно до приписів ст.110 ЦПК України є чітко визначеною і згідно з постановою №2 Пленуму ВСУ від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» розширеному тлумаченню не підлягає.

Стягнення неустойки (пені) за прострочення по сплаті аліментів є різним від стягнення аліментів предметом спірних правовідносин, а чинний ЦПК України в частині визначення місця розгляду цивільних справ по стягненню неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів) передбачає загальне правило відповідно до якого такі справи розглядаються за місцем знаходження відповідача.

Отже, позови про стягнення пені по аліментам повинні предявлятись до суду відповідно до вимог ст.109 ЦПК України.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі суд виявив, що відповідач зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно зі ст.115 ЦПК України, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала. Ухвала суду разом із заявою та всіма додатками до неї надсилаються позивачеві.

Відповідно до ст.121 ч.3 п.4 ЦПК України заява повертається у випадках, коли справа не підсудна цьому суду.

Враховуючи вказані вище факти, вважаю за необхідне повернути позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені по аліментам та розяснити, що із такою заявою їй слід звертатися за зареєстрованим місцем проживання відповідача, тобто до Першотравневого районного суду м.Маріуполя.

Керуючись ст. 109, ст.115, ст.121 ЦПК України,

УХВАЛИЛА:

Повернути позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені по аліментам позивачці для подання до належного суду.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного Суду Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання її копії через Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області.

Суддя: Є.С. Ікорська