АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/2241/15-ц Головуючий у 1-й інстанції Грицак Р.М.
Провадження № 22-ц/789/311/16 Доповідач - Хома М.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2016 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючої - Хоми М.В.

суддів - Козак І. О., Демкович Ю. Й.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернулась в суд із вказаним позовом, посилаючись на те, що їй на праві спільної часткової власності належить 5/8 часток квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Інших 3/8 частини належали ОСОБА_5, який помер у 1997 році. Оскільки його спадкоємці не оформили належним чином спадщину, а позивачка відкрито і безперервно користується даним майном більше 10 років, тому просила визнати за нею в порядку набувальної давності право власності на 3/8 часток зазначеної квартири.

В процесі розгляду справи ОСОБА_3 уточнила позовні вимоги і просила визнати за нею право власності на 3/8 частин квартири в порядку спадкування за законом. Зазначила, що квартира АДРЕСА_1 належала в рівних частках ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ОСОБА_5 помер у 1997 році. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 були його дружина ОСОБА_6, діти - ОСОБА_7, ОСОБА_8, та внук ОСОБА_9 (за правом представлення). Спадщину у розмірі 1/8 частини зазначеної квартири (1/4 від 1/2 належної ОСОБА_5 частини квартири) прийняла його дружина ОСОБА_6 та оформила її у встановленому законом порядку. Після смерті ОСОБА_6 позивачка ОСОБА_3 успадкувала належні ОСОБА_6 5/8 частин спірної квартири (1/2 належних ОСОБА_6 на праві власності на 1/8- успадкована після смерті ОСОБА_5.). Спадкоємці ОСОБА_5 належним чином не оформили та не зареєстрували право власності на спадщину - 3/8 часток квартири. Оскільки ОСОБА_6 проживала у спірній квартирі, тому вона прийняла усе спадкове майно, в тому числі 3/8 частини квартири, отже ціла квартири належала ОСОБА_6, а після її смерті у 2014 році позивачка ОСОБА_3 успадкувала зазначену квартиру, оформлено право на спадщину лише на 5/8 часток, а право власності на 3/8 частини просить визнати у судовому порядку.

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом про визнання за нею права власності на 3/8 частин квартири АДРЕСА_1 (3/4 частин від 1/2) у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що власниками вказаної квартири були в рівних частках (по 1/2) ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ОСОБА_5 помер у 1997 році. Спадщину після його смерті прийняли його дружина ОСОБА_6 у розмірі 1/4 від 1/2 частини цієї квартири (або 1/8 частину) та донька ОСОБА_7 у розмірі 3/4 від 1/2 (або 3/8). Після смерті ОСОБА_7 належних їй 3/8 часток спірної квартири успадкувала позивачка ОСОБА_1

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 січня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 3/8 частки квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 303,00 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволені позову ОСОБА_3 відмовити, а позов ОСОБА_1 - задовольнити. Вказує, що рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки до складу спадкового майна, що належало ОСОБА_7, також входила частка спірної квартири. Судом не взято до уваги, що ОСОБА_7 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 шляхом подання 21 листопада 1997 року заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, а ОСОБА_8 та ОСОБА_9 подали заяви про відмову від спадщини на користь ОСОБА_7, а тому неприпустимим є застосування судом ст.554 ЦК УРСР в редакції 1963 року, відповідно до якої неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування, його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Та обставина, що ОСОБА_7 не отримала свідоцтва про право на спадщину та не зареєструвала право власності на 3/8 частин спірної квартири, за наявності поданої нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, не є підставою для спадкування 3/8 частин квартири ОСОБА_6, яка проживала у цій квартирі.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1, яка підтримала доводи апеляційної скарги, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 та відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_10 прийняла спадщину як спадкоємець першої черги за законом після смерті ОСОБА_5, у тому числі спірних 3/8 частин квартири квартири АДРЕСА_1, оскільки проживала у цій квартирі разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та вступила в управління даним майном, і після її смерті у 2014 році її право на дану частку спірного жилого приміщення успадкувала ОСОБА_3

Також суд прийшов до висновку, що з моменту відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 року його спадкоємиця - ОСОБА_7 станом на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року не довела (не реалізувала) свого права власності на спадкове майно - 3/8 часток квартири АДРЕСА_1 не зареєструвала своє право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, а навпаки, в реєстрації права власності на спірну квартиру їй було відмовлено відповідними постановами державного нотаріуса, які оскаржені не були, а тому вона не набула права власності на спірне нерухоме майно в контексті ст. 331 ЦК України, відповідно в розумінні ст. 1218 ЦК України дане майно не може входити до складу її спадщини.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду, оскільки вони не відповідають обставинам справи, що відповідно до п.3 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового.

Як вбачається з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_1 належала по 1/2 частині ОСОБА_6 та ОСОБА_5, згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 9 грудня 1992 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі з 29 травня 1987 року, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, про що відділом РАГС виконкому Тернопільської міської ради видано Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2.

Як вбачається із інформації, наданої 26.05.2015 року Першою Тернопільською державною нотаріальною конторою, 21 листопада 1997 року заведена спадкова справа №578/1977 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_5. Відповідно до матеріалів спадкової справи, спадкоємцями є :

дружина померлого ОСОБА_6, яка була прописана та проживала з спадкодавцем;

донька померлого ОСОБА_7, яка 21 листопада 1997 року подала заяву про прийняття спадщини;

син померлого ОСОБА_8, який 21 листопада 1997 року подав заяву про відмову від прийняття спадщини в користь ОСОБА_7;

онук померлого ОСОБА_9, батько якого ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року. ОСОБА_9 27 листопада 1997 року подав заяву про відмову від прийняття спадщини в користь ОСОБА_7.

2 лютого 2010 року державним нотаріусом Першої Тернопільської державної нотаріальної контори видано ОСОБА_6 Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частку з 1/2 частки квартири АДРЕСА_1

Отже, ОСОБА_6 стала власником 5/8 частин вказаної квартири (1/2 частина на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 9 грудня 1992 року, та 1/8 (1/4 від 1/2) - в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5.).

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року. Належні ОСОБА_6 5/8 частин квартири АДРЕСА_1 у встановленому законом порядку успадкувала її дочка ОСОБА_3 та 29 січня 2015 року отримала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

ОСОБА_7, подавши нотаріусу 21 листопада 1997 року заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР 1963 року, ( в редакції, що діяла станом на момент смерті ОСОБА_5.), прийняла спадщину у вигляді 3/8 часток квартири АДРЕСА_1 у встановлений законом 6-місячний строк.

Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР 1963 року, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Отже, прийнята ОСОБА_7 спадщина у вигляді 3/8 частин квартири АДРЕСА_1 належала останній з моменту відкриття спадщини, тобто з моменту смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 3/4 від 1/2 частини (3/8 частини) зазначеної квартири ОСОБА_7 звернулась до Першої Тернопільської державної нотаріальної контори у 2009 році.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 4.12.2009 року ОСОБА_7 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом 3/4 частки від 1/2 частки квартири АДРЕСА_1, оскільки ОСОБА_7 не подала документів, які підтверджують родинні відносини між її померлим батьком та її померлим братом, а саме свідоцтва про народження ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27 квітня 2010 року ОСОБА_7 відмовлено у у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом 3/4 частки від 1/2 частки квартири АДРЕСА_1, оскільки ОСОБА_7 не подала правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності ОСОБА_5 на зазначену квартиру.

ОСОБА_7 звернулась в суд із позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно - 3/8 частин зазначеної квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_7 року ОСОБА_7 померла. У зв"язку із її смертю ухвалою суду від 16 лютого 2011 року провадження у справі було закрито.

Спадкоємцями ОСОБА_7 є її діти - ОСОБА_1 та ОСОБА_4

ОСОБА_1 16 квітня 2011 року, тобто у встановлений законом 6-місячний строк, подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

ОСОБА_4 шляхом подання нотаріусу заяви від 16 квітня 2011 року відмовився від прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_7

10 травня 2012 року ОСОБА_1 видано два Свідоцтва про право на спадщину за законом - на належні ОСОБА_7 грошові вклади в банках, та на 2/3 частини квартири АДРЕСА_5.

Постановою нотаріуса від 30 червня 2015 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на частку квартири АДРЕСА_1, через відсутність правовстановлюючих документів.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, враховуючи, що після смерті ОСОБА_5 3/8 частин квартири АДРЕСА_1 (а саме 3/4 від належної ОСОБА_5 1/2 частини), у встановленому законом порядку шляхом подання заяви про прийняття спадщини успадкувала його дочка ОСОБА_7, тому після її смерті право на 3/8 частин квартири АДРЕСА_1 успадкувала дочка ОСОБА_7 - ОСОБА_1

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 Позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення, слід визнати за нею право власності на 3/8 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_7.

Висновок суду про те, що з моменту відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 року його спадкоємиця - ОСОБА_7 станом на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року не довела (не реалізувала) свого права власності на спадкове майно - 3/8 часток квартири АДРЕСА_1 не зареєструвала своє право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, а навпаки, в реєстрації права власності на спірну квартиру їй було відмовлено відповідними постановами державного нотаріуса, які оскаржені не були, а тому вона не набула права власності на спірне нерухоме майно в контексті ст. 331 ЦК України, відповідно в розумінні ст. 1218 ЦК України дане майно не може входити до складу її спадщини, є помилковим.

Ст.331 ЦК України не підлягає застосуванню у правовідносинах, що виникли між сторонами, так як стосується набуття права власності на новостворене майно та на об"єкти незавершеного будівництва, однак спірних 3/8 частини квартири АДРЕСА_1 не є ані новоствореним майном, ані об"єктом незавершеного будівництва.

Відсутність державної реєстрації права власності за ОСОБА_7 на 3/8 частини квартири АДРЕСА_1 не свідчить про те, що вона не успадкувала цього майна.

Як вбачається із змісту п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7.02.2014 року "Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав", незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно. Разом із тим, суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об"єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об"єкт нерухомого майна. При цьому, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно.

Суд першої інстанції зазначив у рішенні посилання на вказаний пункт Постанови Пленуму, однак не розмежував право ОСОБА_7 на спадщину як майнове право (об"єкт спадкування) та виникнення у неї права власності на спадкове майно як на об"єкт нерухомого майна, та помилково врахував відсутність державної реєстрації права власності ОСОБА_7 на спадкове майно як доказ того, що остання не прийняла спадщину у вигляді 3/8 часток спірної квартири, і що це майно не може входити до складу її спадщини.

Висновок суду про те, що ОСОБА_10 прийняла спадщину - спірних 3/8 частин квартири квартири АДРЕСА_1, як спадкоємець першої черги за законом після смерті ОСОБА_5, оскільки проживала у цій квартирі разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та вступила в управління даним майном, також є помилковим, так як ОСОБА_6 у встановленому законом порядку прийняла і оформила спадщину після смерті ОСОБА_5 у вигляді 1/8 (1/4 від 1/2) частини спірної квартири. Іншу частину спадщини у вигляді 3/8 (3/4 від 1/2) вона прийняти не могла, незважаючи на проживання у цій квартирі, так як цю частину спадщини прийняла інший спадкоємець - ОСОБА_7 шляхом подання заяви нотаріусу.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 січня 2016 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 - відмовити.

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/8 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області М.В. Хома