Справа № 442/7505/15 Головуючий у 1 інстанції: Гарасимків Л.І.
Провадження № 22-ц/783/771/16 Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого -судді Гірник Т.А.

суддів Бакуса В.Я., Савуляка Р.В.

секретар Симець В.І.

за участю позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4 /ОСОБА_5/ та її представника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 за участю третіх осіб Приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Білоган Ірини Мирославівни, Реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області про визнання недійсним спадкового договору, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно та виселення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з указаним позовом до відповідача. Позовні вимоги неодноразово уточнював, та в кінцевому заявою від 20.03.2015 року просив з посиланням на ст. 202, 203, 215, 216, 229, 230, 234, 236, 377, 1302-1305 ЦК України, ст. 120 ЗК України визнати недійсним спадковий договір, укладений між ОСОБА_8 (відчужувач ) та відповідачкою ОСОБА_5 ( набувач) від 24 липня 2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького нотаріального округу Білоган І.М. зареєстрованого в реєстрі за №415 та скасувати державну реєстрацію права власності на ? ідеальну частку у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1, зареєстровану за ОСОБА_5, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 6; виселити ОСОБА_5 з житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 червня 2015 року до участі у справі залучено третю особу Державну реєстраційну службу Дрогобицького міськрайонного управління юстиції.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач. Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права внаслідок неповного з'ясування обставин, що мають істотне значення для вирішення спору.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задоволити повністю.

Мотивує тим, що за спадковим договором - його мати ОСОБА_8 розпорядилась на користь відповідачки ? частиною будинку по АДРЕСА_1 у м. Львові загальною площею 152 м.кв.. У п. 2.1 договору відчужувач вказала, що переобладнань та самовільних прибудов до будинку немає, однак такі прибудови були наявні, що вбачається з різниці даних у технічних паспортах на будинок. З метою узаконення самовільних прибудов, ОСОБА_8, в інтересах якої діяла гр.-ка ОСОБА_9, що працює у того ж нотаріуса Білоган І.М., яка посвідчувала спадковий договір - було ініційовано судовий спір з власником іншої ? ідеальної частини будинку. За результатами розгляду у справі 15.04.2014 року судом визнано та затверджено мирову угоду. За умовами мирової угоди визнано право власності ОСОБА_8 на ? частку будинку за вказаною адресою загальною площею 257,7 м.кв., житловою - 103, 2 м.кв. В такому ж вигляді будинок був і на час укладення договору, а тому нотаріус не мав права його посвідчувати, оскільки стан будинку не відповідав наданій на такий документації та даним у правовстановлюючих документах. Крім того, вважає, що ОСОБА_8 підписала спадковий договір під впливом обману з боку відповідача, щодо предмету договору, яким є ? частина будинку АДРЕСА_1 у м. Дрогобичі, загальною площею 156,4 м.кв, житловою 68,2 м.кв., якого фактично не існувало в такому виді на час посвідчення договору, а ОСОБА_10 оформлено право власності на ? частину будинку, загальною площею 257, 7 м.кв, в тому числі житловою 103,2 м.кв., тобто на 50 м. кв. більше з врахуванням зазначеної мирової угоди визнаної судом.

Суд безпідставно не взяв до уваги пояснення позивача та свідків щодо невиконання ОСОБА_5 /тепер ОСОБА_4 / умов спадкового договору, натомість взяв до уваги пояснення ОСОБА_5 про те, що саме вона купувала ліки та замовляла медичні обстеження, що забезпечував позивач. Просить врахувати, що відповідач у справі є сторонньою для його матері особою. Крім того, мати померла раптово і потреби у наданні допомоги від інших осіб не мала. До часу смерті вела активний спосіб життя і надавала допомогу іншій особі і взагалі не було підстав для укладення такого договору. Крім того, умови такого не виконувались відповідачем. Факт посвідчення нотаріусом такого договору викликає сумніви, в тому числі у дійсності волевиявлення відчужувача на укладення такого договору.

Відповідач та її представник підтримали письмові заперечення на апеляційну скаргу та додаткові заперечення. Просять рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення. Просять врахувати, що ОСОБА_8 при житті не оспорювала та не ставила під сумнів законність спадкового договору. Розпорядження належним її майном на користь відповідачки є логічним, оскільки між ними склались добрі стосунки. Звертають увагу на взаємовиключні підстави, які наведено позивачем щодо вимог про визнання договору недійсним. Попередній власник частини будинку - ОСОБА_11 після смерті якого ОСОБА_8 успадкувала частину будинку не є батьком позивача. Із ОСОБА_11 у відповідачки склались також добрі стосунки, тому дії ОСОБА_8 щодо укладення оспорюваного договору мають логічне пояснення. Доказів укладення договору внаслідок обману чи помилки позивач не надав і така його позиція є виключно припущенням. Розбіжність у площах будинку, про які зазначає позивач пояснюється технічною помилкою, самовільних добудов до будинку не було проведено. Вимоги про скасування реєстрації права власності заявлено безпідставно, оскільки Державним реєстратором такі дії вчинено у відповідності до вимог закону і позивач не вказує на такі порушення. Зазначений орган до справи в якості відповідача не залучався.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу, приватний нотаріус Білоган І.М. висловилась у підтримання рішення суду. Пояснила, що договір посвідчила з врахуванням наданих технічних та юридичних документів про предмет відчуження які не викликали сумнівів, а перевіряти такі на предмет достовірності не входить до її повноважень. З врахуванням існуючого з 01.01.2013 року порядку реєстрації речових прав на нерухоме майно у встановленому законом порядку видала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_8 після смерті чоловіка ОСОБА_11 Таке було правовстановлюючим документом на ? частину будинку, відповідно було сформовано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. При посвідченні оспорюваного договору волевиявлення, а отже дієздатність ОСОБА_8 сумнівів не викликала. Після посвідчення договору відчужувач не зверталась з питанням про його розірвання. До представника ОСОБА_8 у суді - ОСОБА_9 відношення немає, така не є її помічником. В заяві до суду апеляційної інстанції просить справу розглядати в її відсутності.

Інші учасники в судове засідання не з»явились повторно. Повідомлені про розгляд справи. Колегія суддів вважає можливим продовжувати розгляд справи у відсутності учасників, які не з»явились, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали цивільної справи та долученої до неї інвентаризаційної справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних мотивів.

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду повністю таким вимогам не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції керувався відповідними нормами матеріального права, якими врегульовано спірні правовідносини та мотивував своє рішення наступним.

Відповідно до ст.1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона ( набувач) зобов»язується виконувати розпорядження другої сторони ( відчужувача) і в разі смерті набуває право власності на майно відчужувача.

Суд врахував роз»яснення, що у п.28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», згідно яких спадковий договір може бути визнано недійсним із підстав, визначених нормами глави 16 ЦК, вимогу про визнання недійсним спадкового договору може бути заявлено як відчужувачем та набувачем, так і іншою заінтересованою особою. У разі пред»явлення позову особою, яка не є стороною спадкового договору, необхідно перевіряти, які права та охоронювані законом інтереси цієї особи порушено.

Позивач у справі є сином ОСОБА_8 - яка була стороною оспорюваного ним договором, а саме відчужувачем, а отже укладення такого договору з відкриття спадщини по смерті ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 року та положень ст. ст. 1258 , 1261 ЦК України впливає на права позивача як спадкоємця першої черги, яким вчинено дії передбачені ч.1 ст. 1269 ЦК України. /а.с. 11,12 /

Судом встановлено, що 24.07.2013 p. між ОСОБА_8 (відчужувач) та ОСОБА_5./ тепер ОСОБА_4/ (набувач) укладений спадковий договір, який посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Білоган І.М., зареєстрований в реєстрі за № 415. /а.с. 13/.

Пунктом 1.1 Договору передбачено, що Набувач зобов»язується виконувати передбачені в ньому розпорядження Відчужувача і в разі його смерті набуває право власності на належну Відчужувачеві 1/2 частку в праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 в м. Дрогобич Львівської області (надалі-будинок). В п. 1.3 спірного договору зазначені техніко-економічні показники будинку (матеріал, площа, тощо).

В рішенні суду першої інстанції зазначено про те, що таким чином ОСОБА_8 скористалася своїм правом, яке передбачене ст. 361 ЦК України за якою співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності, відчуживши 1/2 частку в праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 в м. Дрогобич Львівської області.

Матеріалами справи встановлено, що попередньо власником ? частині будинку АДРЕСА_1 у м. Дрогобичі /далі будинок/ був ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 і на випадок смерті розпорядився належним майном склавши заповіт на цю частину будинку дружині ОСОБА_8 /матері позивача у справі/. Вказані обставин підтверджено копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 06.07.2013 року приватним нотаріусом Білоган І.М. /а.с. 6 том.1/.

В документах інвентаризаційної справи по будинку, а саме з оціночного акту по будинку від 12.04.2013 року у розділі розрахунок оцінки основної будівлі і прибудови до неї наявний штамп «Погашено» і зроблено відмітку «після добудови». Будь-які документи, які б підтверджували проведення добудови матеріали інвентаризаційної справи не містять.

Водночас за даними експлікації внутрішніх площ до плану житлового будинку, складання якої датовано 17.04.2013 року та наявна відмітка про перевірку такої 25.04.2013 року з підписами певних осіб - працівників БТІ ОСОБА_15 та ОСОБА_16, а також аналогічних даних за підписами цих же осіб, що в Акті поточних змін із зазначенням, що проведено обстеження та не виявлено змін станом на 17.04. 2013 року - відображено, що на цей час будинок складається з приміщень загальна площа яких 156, 4 м кв. житлова 68, 2 м кв. в тому числі 4 житлові кімнати. За даними довідки від 17.04.2013 року виданої на і.»я ОСОБА_8 загальна площа будинку становить 156,4 м кв. житлова 68, 2 м кв., стіни та перегородки цегляні, і лише відзначено що житлова площа збільшена на 0, 11 м кв., що не є самочинно і не потребує дозвільної документації / а.с. 74 , 77 інв. справи/.

24.07.2013 року укладено спадковий договір. За змістом такого ОСОБА_8 відчужила на певних умовах відповідачу належну ? частину будинку, який згідно цього договору в цілому має площу 156 ,4 м кв. житлову 68, 2 м кв.

За п. 1.3 Спадкового договору відчужується «будинок ? /одна друга/ частка у праві власності на який відчужується за цим договором, дерев»яний, позначений в технічному паспорті літ «А-1», в цілому складається з чотирьох житлових кімнат та трьох кухонь. Загальна площа будинку становить 156, 4 кв.м. ( сто п»ятдест шість цілих чотири десятих) квадратних метри, житловою площею 68,2 м кв. ( шістдесят вісім цілих дві десятих) квадратних метри. До будинку відносяться господарські будівлі та споруди: огорожа «1-3» , замощення «!»/ а.с. 13 том. 1. /

За змістом положень глави 90 ЦК України, зокрема статті 1302 ЦК - поняття спадкового договору, який згідно вимог 1304 ЦК підлягає нотаріальному посвідченню, а отже такий договір повинен відповідати, в тому числі вимогам ст. 203 ЦК України.

Згідно частини 1 цієї норми - зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Як на підставу для визнання спадкового договору недійсним позивач посилався на невідповідність такого ч. ч. 1, З, 5 ст. 203 ЦК України, а саме, що правочин суперечив вимогам закону, не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; волевиявлення учасника правочину (відчужувача) не відповідало його внутрішній волі, а саме такий вчинено під впливом помилки ( ч.1 ст. 229 ЦК України ) та обману (ч. 1 ст. 230 ЦК України), зокрема щодо обов»язків набувача по договору, а подальші судові спори, в яких брала участь відчужувач та стосуються спірного будинку свідчать про те, що ОСОБА_8 не бажала відчужувати будинок.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині спростування позовних вимог позивача про недійсність правочину з мотивів невідповідності такого положенням ч.1 ст. 229 та ч.1 ст. 230 ЦК України.

У цій частині вимоги позивача не є доведеними. Суд, в тому числі обґрунтовано взяв до уваги обставину, що відчужувач за договором не ставила питання про розірвання договору з мотивів невиконання його умов другою стороною і навів в цій частині достатньо мотивів.

Проте не можна погодитись з висновками суду про відмову у позові з мотивів відповідності оспорюваного правочину положенням, що у статті 203 ЦК України.

У відповідності до положень ч.1, 3, 5 ст. 203 ЦК України, на порушення яких посилався позивач у позові:

зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам;

волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;

правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Матеріалами справи встановлено, що 15 квітня 2014 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області визнано мирову угоду у справі за позовом ОСОБА_8, як власника ? ідеальної частини будинку до ОСОБА_12, як до власника іншої частини будинку про визнання права власності на нерухоме майно. /а.с.39 том. 1/.

За змістом зазначеної ухвали суду від 15.04.2014 року, позивач просила визнати за нею право власності на ? частину будинку АДРЕСА_1 у Дрогобичі загальною площею 234 м. кв. , житловою 103 ,2 м кв.

По причині надання суду мирової угоди, суд постановив ухвалу про її визнання та закриття провадження у справі і визнав за ОСОБА_8 право власності на ? частину будинку загальною площею 257 м кв. житловою площею 103,2 м кв. з господарськими будівлями та спорудами - сарай, літню кухню-гараж огорожу, ворота, замощення і аналогічно за іншим співвласником ОСОБА_12

За даними позовної заяви ОСОБА_8 від 12.02.2014 року, ОСОБА_8 зверталась до суду з позовом з посиланням на виготовлений 17.04.2013 року /до укладення 24.07.2013 року оспорюваного позивачем спадкового договору/ технічний паспорт на житловий будинок із зазначенням у такому загальної площу по будинку 156, 4 м кв та 68, 2 м кв житлової площі. У заяві вказувала, що по причині проведення інвентаризації відповідачем у справі ОСОБА_12 виявлено розбіжності і 28.11.2013 року БТІ виготовлено новий технічний паспорт за яким загальна площа будинку становить уже 234, м. кв., житлова 102 м кв та зазначено наявність інших господарських споруд сарай та літня кухня-гараж. З врахуванням розбіжностей у зазначених технічних паспортах зверталась до суду з означеним вище позовом. /а.с. 56 том.1/

З пояснень відповідача при розгляді справи у суді апеляційної інстанції - у будинку, на частину якого набула право власності за спадковим договором у цей період будь-яких добудов, переобладнань не проводилось. ОСОБА_4 категорично ствердила, що стан будинку на час укладення спадкового договору відповідав стану такого на час реєстрації нею права власності на його частину після смерті відчужувача.

Колегія суддів звертає увагу, що за переліченими вище матеріалами інвентаризаційної справи по будинку, в тому числі з відмітками працівників БТІ про перевірку даних 25.04.2013 року, що в експлікації внутрішніх площ до плану житлового будинку, складання якої датовано 17.04.2013 року з підписами певних працівників БТІ ОСОБА_15 та ОСОБА_16, а також аналогічних даних за підписами цих же осіб, що в Акті поточних змін із зазначенням, що проведено обстеження та не виявлено змін станом на 17.04. 2013 року і відображено, що на цей час будинок складається з приміщень загальна площа яких 156, 4 м кв. житлова 68, 2 м кв. в тому числі 4 житлові кімнати та даних довідки БТІ від 17.04. 2013 року про загальну площу будинку 156,4 м кв. житлову 68, 2 м кв. - є підстави для висновку про існування невідповідності дійсних даних щодо предмету відчуження згідно п. 1.3 Спадкового договору.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 317 ЦК України - власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

За змістом оспорюваного позивачем спадкового договору, ОСОБА_8 розпорядилась на користь відповідачки частиною будинку. Як зазначалось вище, згідно п. 1.3 Спадкового договору - на користь відповідача відчужувалась ? частина дерев»яного будинку, який в цілому складався з 4-х житлових кімнат та трьох кухонь, загальна площа по будинку становить 156, 4 м кв та житлова 68, 2 м. кв.

Враховуючи наведені вище дані матеріалів інвентаризаційної справи, пояснення відповідача про незмінність стану будинку на час посвідчення договору та оформлення права власності на його частину, встановлено, що на час посвідчення Спадкового договору на ? частину будинку, такий являв собою цегляну будівлю, загальною площею 257, 7 м кв.,житлова 103, 2 м кв. /а.с. 89-91 інв. справи/.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що зазначені в оспорюваному договорі дані про предмет відчуження - не відповідали фактичним обставинам щодо стану об»єкта відчуження.

Невідповідними є положення п. 2.2 спадкового договору, за якими нотаріус посвідчив про факт відсутності самочинних переобладнань, перепланувань, добудов, перебудов, реконструкцій будинку, його складових частин з врахуванням опису об»єкта відчуження за договором, що у п. 1.3 Договору.

Такі обставини дають підстави для висновку, що оспорюваний правочин є недійсним в цілому з підстав невідповідності його вимогам закону, оскільки за його змістом відчужувач розпорядилась майном, якого фактично не існувало у такому вигляді, який би відповідав правовстановлюючим документам, виданим на особу відчужувача ОСОБА_8

З врахуванням поверхового плану від 22.11.2013 року на цегляний будинок, виокремити майно, а саме частину дерев»яного будинку площею156, 4 м кв та житлова 68, 2 м. кв., яким вправі була розпорядитись ОСОБА_13, як власник саме такого майна не надається можливим.

За таких обставин не було правових даних для реєстрації 03.10.2014 року права власності за відповідачем з посиланням на підставу виникнення такого права власності у ОСОБА_5 - спадковий договір від 24.07.2013 року - на ? частину будинку № АДРЕСА_1 який за даними Витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно - складається з шести житлових кімнат та трьох кухонь з віднесенням сараю та літньої кухні-гаражу загальної площі 257 , 7 м кв та 103 , 2 м кв - житлової площі.

Інші мотиви апеляційної скарги та заперечення відповідача не спростовують висновків колегії суддів.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги частково. Рішення суду в частині відмови у позові про визнання правочину недійсним підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення, що відповідно впливає на скасування реєстрації права власності на спірне майно за відповідачем у справі.

Щодо вимог про виселення відповідача із будинку, то в цій частині вимоги позивача до задоволення не підлягають.

У відповідності до положень ч.1 ст. 1269 ЦК України, позивач вчинив дії, які свідчать про прийняття спадщини по смерті матері ОСОБА_8 як спадкоємець першої черги за законом, про що у справі наявні докази як родинних відносин так і вчинення зазначених дій. Таким чином у позивача виникло право на спадкове майно спадкодавця.

Вимога про визнання права власності на спадкове майно позивачем не заявлялась.

За змістом ч.1 ст. 321 ЦК України - лише власнику гарантується непорушність права власності. А таке право виникає у особи на нерухоме майно з моменту державної реєстрації права власності.

За таких обставин, вимога про виселення відповідачки позивачем заявлена передчасно, а тому не може бути задоволена судом при вирішенні даного спору.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням у справі нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п.3 ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 314, ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити частково.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 листопада 2015 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задоволити частково.

Визнати недійсним спадковий договір від 24.07.2013 року, укладений між ОСОБА_8 як відчужувачем та ОСОБА_5 як набувачем ? частки права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 у м. Дрогобичі, посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Білоган Іриною Мирославівною із скасуванням державної реєстрації права власності за ОСОБА_5 на 1/2 ідеальну частку у спільній частковій власності на житловий будинок АДРЕСА_1 у м. Дрогобичі Львівської області загальною площею 257, 7 м.кв., житловою 103, 2 з господарськими спорудами (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 6)

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 246 грн. 68 коп. судового збору за подачу позовної заяви та 356 грн. 612 коп. частково сплаченого судового збору за подачу апеляційної скарги.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді