Категорія: 24 Доповідач: Карпук А. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів - Стрільчука В.А., Бовчалюк З.А.,

секретар Кирилюк О.О.

з участю: представника позивача Бєлової Н.Ю.

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Варм Сервіс» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 січня 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся в суд з указаним позовом покликаючись на те, що є виконавцем послуг з опалення багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 згідно з рішенням Луцької міської ради від 26.12.2014 року № 766-1 «Про погодження інвестиційної програми ТзОВ «Варм Сервіс» на встановлення тарифів на послуги з опалення та гарячої води».

Після уточнення позовних вимог встановлено, що власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 (а.с.30).

У період з 15.01.2015 року по 15.04.2015 року позивач надав послуги з централізованого опалення. З заявами про надання неякісних послуг відповідач не звертався. Однак оплати за надані послуги він не здійснив, заборгував підприємству 2335.91 грн., які позивач просив стягнути на свою користь.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 12.01.2016 року позов задоволено.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь ТзОВ «Варм Сервіс» 2335 грн. заборгованості за надані послуги та 1 218 грн. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, у якій покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у позові.

Заслухавши пояснення представників сторін, аналізуючи наявні у матеріалах справи докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо обов'язку ОСОБА_3 сплатити за надані послуги.

З матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_1, загальною площею 42,9 кв.м., житловою площею 23,4 кв. належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності № 44-1 від 29.03.2011 року (а.с.69).

Житловий будинок по АДРЕСА_1, у якому знаходиться вказана квартира, перебуває на обслуговуванні у ТзОВ «Варм Сервіс», яке надає послуги з опалення та постачання гарячої води в межах діючих тарифів і в залежності від якості і кількості фактично наданих послуг, згідно з рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 26.12.2014 року № 766-1 (а. с. 4-5).

За змістом статтей 16, 19, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини у сфері житлово-комунальних послуг регулюються виключно на договірних засадах.

З відповідачем не укладено договір про надання послуг. Однак відповідач не заперечує, що у спірний період саме позивач надавав такі послуги.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 3, п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону зобов'язання укласти договір про надання житлово-комунальних послуг покладено, як на виконавця, так і на споживача.

Відсутність укладеного між сторонами у письмовій формі договору про надання послуг з централізованого опалення не є підставою для відмови виконавцю житлово-комунальних послуг у стягненні заборгованості за такі послуги, оскільки згідно з ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Так, як відповідач являється споживачем наданих позивачем послуг з централізованого опалення, відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20, ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, він зобов'язаний сплатити за такі послуги не пізніше 20 числа місяця, що наступає за розрахунковим.

Доводи представника відповідача щодо відсутності укладеного між позивачем та відповідачем договору про житлово-комунальні послуги, не можуть бути прийняті колегією суддів до уваги, оскільки обов'язок укласти договір на надання житлово-комунальних послуг покладається саме на власника (наймача) житла (ст. 20, ч. 3, п. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24.01.2006 року), а не реалізація ним цього права за наявності доказів підтвердження фактичного надання послуг, не може бути підставою для відмови виконавцю цих послуг у стягненні заборгованості.

Виходячи із встановлених тарифів та опалюваної площі квартири, щомісячно за надані послуги з теплопостачання нараховується 438.01 грн.(10.21 грн. х 42.9 кв. м) (а.с.6, 19,72,73). Так як відповідач не сплачує за надані послуги, а відповідач просив стягнути заборгованість лише з 15.01.2015 по 15.04.2015 року, розмір заборгованості, що підлягає до стягнення виходячи із заявлених позовних вимог становитиме 1248.68 грн.

У зв'язку з тим, що при визначенні розміру заборгованості суд допустив помилку, не звернув уваги, що позивач просив стягнути заборгованість лише з 15.01.2015 року, а у розмір заборгованості включив вартість наданих послуг починаючи з листопада 2014 року, рішення у частині стягнення заборгованості та судових витрат потрібно змінити. При цьому судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду у розмірі 1378 грн. підлягає до відшкодування пропорційно до задоволених позовних вимог, відсоток задоволення яких становить 53.47 %(1248.68х100:2335.91). Отже, з відповідача потрібно стягнути судовий збір у розмірі 651 грн. 27 коп.(1378х53.47%).

Доводи апеляційної скарги що ОСОБА_3 є неналежним відповідачем помилкові, оскільки, ОСОБА_3 є власником квартири, не заперечує факту надання послуг саме позивачем.

У зв'язку з тим, що у первісній позовній заяві позивач звернувся з позовом до ОСОБА_3, яка є неналежним відповідачем, пізніше, на підставі клопотання позивача залучено до участі у справі відповідача ОСОБА_3, а позовну заяву у частині пред'явлених вимог до ОСОБА_3 залишено без розгляду на підставі заяви ТзОВ «Варм Сервіс». Такі дії суду відповідають вимогам статті 33, п.5 ст.207 ЦПК України (а.с. 18, 25, 30, 33).

У суді апеляційної інстанції представник відповідача покликався на погашення ОСОБА_3 заборгованості за січень-квітень 2015 року, посилаючись на дублікат квитанції №34, згідно з яким ОСОБА_3 сплатив за опалення 1241 грн. (а.с.46). Такі пояснення спростовуються такими доказами

З квитанції про оплату за комунальні послуги за січень 2016 року вбачається, що кошти у розмірі 1241 грн. сплачені відповідачем 05.02.2016 року. На цю дату борг за опалення за попередні періоди становив 3121 грн., поточна заборгованість - 704.42 грн., загальна сума до оплати - 3826.26 грн. У квитанції відсутні вказівки, що ці кошти внесені для сплати боргу саме за січень- квітень 2015 року (а.с. 41). Оскільки відповідач тривалий час не вносив коштів за надання послуг з опалення, представник позивача пояснила, що ці кошти зараховані на погашення боргу за період з листопада 2014 року до 15.01.2015 року. Наявність боргу за цей період підтверджується квитанціями про оплату за комунальні послуги за грудень 2014 року, січень-лютий 2015 року, згідно з якими при оплаті за комунальні послуги ОСОБА_3 не вносив коштів ні на погашення боргу за опалення, який існував і на той час, ні на оплату поточних платежів (а.с.72-74).

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для зміни рішення у частині визначення розміру боргу та судових витрат, що підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 303, 304, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 січня 2016 року у даній справі у частині стягнення боргу та судових витрат змінити.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Варм Сервіс» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Варм Сервіс» 1248,68 грн. заборгованості за надані послуги.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Варм Сервіс» 651,27 грн. витрат по оплаті судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:

Судді: