Справа № 148/2598/15-ц Провадження № 22-ц/772/875/2016Головуючий в суді першої інстанції Ковганич С. В.
Категорія 20 Доповідач Зайцев А. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Зайцева А.Ю.,

суддів: Денишенко Т.О., Нікушина В.П.,

при секретарі: Торбасюк О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу представника позивача ТОВ «Техніка і технологія» - Слободянюка Дмитра Сергійовича на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 21.01.2016 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Техніка і технологія» до ОСОБА_3 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

В суд звернулось ТОВ «Техніка і технологія» з позовом до ОСОБА_3 про стягнення коштів.

Позовні вимоги мотивують тим, що 25.12.2014 року між ТОВ «Техніка і технології» та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу, згідно якого ТОВ «Техніка і технології» - продавець зобов'язується передати у власність ОСОБА_3 - покупцю, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар. На виконання умов договору ТОВ «Техніка і технології» поставило ОСОБА_3 згідно умов договору товар, а саме: польовий подрібнювач MP 280 LW вартістю 98000 грн. На виконання умов договору товар був переданий у визначений строк ОСОБА_3 про що свідчить акт приймання-передачі № 1 від 25.12.2014 року та видаткова накладна № 11000211 від 25.12.2014 року. Однак, ОСОБА_3 умови договору не виконав належним чином, не сплатив грошові кошти в розмірі 98000 грн. за поставлений товар.

В зв'язку з цим позивач звернувся в суд де просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором купівлі-продажу № ТТ-11000284 від 25.12.2014 в сумі 98000 грн., а також 43485,16 грн. пені, 3% річних - в сумі 2400,33 грн., інфляційні втрати - 34459,50 грн. та понесені судові витрати - 2674,66 грн.

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 21.01.2016 року в задоволенні позову ТОВ «Техніка і технології» - відмовлено.

На рішення суду представник позивача ТОВ «Техніка і технологія» - Слободянюк Д.С. подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі, стягнути з відповідача судові витрати у виді судового збору на користь позивача, посилаючись на неповне з'ясування всіх фактичних обставин справи, не дослідження та ненадання належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам, не сприяння повному об'єктивному та неупередженому розгляду справи.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції було встановлено та не заперечувалось сторонами по справі, що 25.12.2014 року між ТОВ «Техніка і технології» в особі директора департаменту Грузевича О.О., який діяв на підставі довіреності № 635048 від 28.03.2014 року та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу польового подрібнювача № ТТ-11000284.

Відповідно до умов договору, п. 2.2, покупець зобов'язався здійснити оплату вартості товару зазначену в п. 2.1 договору в 7-денний строк з моменту укладання даного договору (з правом дострокової оплати).

Пунктом 2.4 договору визначено, що оплата товару здійснюється шляхом зарахування грошових коштів на поточний рахунок продавця в безготівковій формі або шляхом внесення коштів на поточний рахунок продавця в готівковій формі через касу банку (для покупців - фізичних осіб). Оплата вважається здійсненою з моменту зарахування коштів.

25.12.2014 року складено акт прийому-передачі № 1 до договору купівлі-продажу, який підписано сторонами.

Також суд встановив, що згідно копії квитанції № ПН 271 від 26.12.2014, виданої Тульчинським відділенням ПАТ «Енергобанк», від ОСОБА_3 було прийнято кошти в сумі 98000 грн. Банк отримувача - АТ «Райффайзен банк Аваль» у м. Києві, отримувач ТОВ «Техніка і технології», призначення платежу - оплата за товар (польовий подрібнювач МР 280 LW), згідно рахунку № 11000284 від 25.12.2014.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач передав банку кошти для їх перерахування за отриманий товар, однак не з його вини банк їх не перерахував на рахунок позивача, а тому відсутня вина відповідача.

Такі висновки суду не відповідають обставинам справи та нормам матеріального права, які регулюють виниклі між сторонами правовідносини.

Відповідно до вимог ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Встановивши, що товар був отриманий відповідачем від позивача, а сума його вартості була внесена відповідачем у касу місцевого відділення ПАТ «Енергобанк», однак не переведена банком на рахунок позивача, і він цих коштів не отримав, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що в такому разі відповідач звільняється від обов'язку оплатити отриманий товар належним чином, тим самим переклавши відповідальність ПАТ «Енергобанк» перед відповідачем на позивача.

Такі висновки суду є безпідставними та не відповідають ні умовам укладеного договору, ні нормам матеріального права. Зокрема, відповідач фактично не виконав свого обов'язку по оплаті за отриманий товар чим порушив п.п. 1.1., 2.2., 2.4. договору купівлі-продажу від 25.12.2014 року та ст.ст. 525, 526, 530, 655, 692 ЦК України. Дізнавшись, що кошти фактично не перераховані банком за його дорученням позивачу, не зараховані на рахунок позивача згідно п. 2.4. договору, відповідач не вчинив жодних дій щодо виконання зобов'язання по оплаті отриманого товару в інший спосіб, чи будь-яким іншим шляхом, а також не повернув отриманий товар, чим свідомо допустив порушення зобов'язання протягом тривалого часу.

Враховуючи наведене, позовні вимоги про стягнення вартості поставленого товару в сумі 98 000 гривень є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 4.2 договору купівлі продажу, за порушення строків оплати товару покупець оплачує продавцеві пеню за кожен день прострочки в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, розраховану від несвоєчасно оплаченої суми.

Крім того, право на стягнення неустойки визначено і в ст.ст. 549-550 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Така відповідальність передбачена і ч. 3 ст. 692 ЦК України.

Встановивши фактичні обставини по справі, колегія суддів прийшла до висновків, що відповідач зобов'язаний оплатити вартість отриманого товару, а також сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період з 03.01.2014 по 28.10.2015 року - 43485,16 гривень, 3 % річних - 2400,33 гривень, втрати від інфляції - 34459,50 гривень.

Понесені судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України, також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, в тому числі і за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника позивача ТОВ «Техніка і технологія» - Слободянюка Дмитра Сергійовича - задовольнити.

Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 21.01.2016 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Техніка і технологія» до ОСОБА_3 про стягнення коштів - скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Техніка і технологія» заборгованість за договором купівлі-продажу від 25.12.2014 року в розмірі 98000 грн., пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період з 03.01.2014 по 28.10.2015 - 43485,16 гривень, 3 % річних - 2400,33 гривень, втрати від інфляції - 34459,50 гривень, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2674,66 гривень за подачу позовної заяви та 2942,13 гривень за подачу апеляційної скарги.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: А.Ю. Зайцев

Судді: Т.О. Денишенко

В.П. Нікушин