Провадження № 2/0202/1102/2016
23 червня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,
за участю секретаря - Фісун К.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», ОСОБА_1 про звернення стягнення, -
Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 про звернення стягнення.
Вимоги до відповідача ОСОБА_1, що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем «Акцент-Банк» договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, у звязку з чим вони є солідарними відповідачами за предявленим до стягнення боргом.
Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2012 року позовна заява Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 про звернення стягнення була задоволена частково.
Ухвалою суду від 26 лютого 2016 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2012 року за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 про звернення стягнення скасовано.
При новому розгляді справи представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив суд розглядати справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився. Про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причину неявки суд не повідомив.
Представник відповідача ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» в судове засідання не з'явився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомили.
Представник позивача не заперечував щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 28.09.2006 року між відповідачем ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК») був укладений кредитний договір № MKH0AU04521689, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 12 914,00 дол. США зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 27.09.2013 року.
В забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним договором, між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК») та ОСОБА_1 був укладений договір застави рухомого майна № б/н від 28.09.2006 року, згідно якого в заставу надано автомобіль: DAEWOO, модель: Lanos TF69Y, рік випуску 2006, тип ТЗ: Легковий сєдан-В, № кузова/шасі: SUPTF69YD6W289210, реєстраційний номер AO8136AE, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1.
Вимоги до відповідача ОСОБА_1 були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ А-Банк, договору поруки № 167 від 20.10.2010 року. Відповідно до договору поруки № 167 від 20.10.2010 року ПАТ «Акцент-банк» зобов'язався солідарно з боржником відповідати перед банком за виконання зобов'язань за кредитним договором № MKH0AU04521689 від 28.09.2006 року, розмір відповідальності 10 000 грн. 00 коп. Строк, в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу за цим договором, встановлюється протягом п'яти років.
Як вказав позивач, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_1 умов кредитного договору № MKH0AU04521689 від 28.09.2006 року, заборгованість за ним станом на 22.10.2012 року склала 12 158,83 дол. США, що за курсом 7,99 відповідно до службового повідомлення НБУ від 22.10.2012 року складає 97 185,53 грн., яка складається з наступного: 6 724,31 дол. США - заборгованість за кредитом; 3 356,04 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 232,18 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 1 846,30 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.
Аналізуючи спірні правовідносини, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 16 ЦК України, одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обовязку в натурі.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу», статті 572 ЦК України застава є способом забезпечення зобовязань; в силу застави (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання забезпеченого заставою, воно не буде виконано.
Відповідно до частин першої, другої статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.
Згідно із частиною першою статті 589 ЦК України в разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (частини перша, друга статті 590 ЦК України).
В судовому засіданні встановлено, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.10.2015 року по справі № 303/4541/15-ц, провадження № 2/303/2517/2015, в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № MKH0AU04521689 від 28.09.2006 року в розмірі 23 846,56 дол. США, що за курсом НБУ станом на 28.05.2015 року становить 501 731,62 грн. - відмовлено.
Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 08.04.2016 року по справі № 303/4541/15-ц апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задоволено частково. Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.10.2015 року скасовно та ухвалено по даній справі нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість по кредитному договору на загальну суму 14 140,80 дол. США, що станом на 28.05.2015 року еквівалентно 297 522,43 грн.

В ході розгляду справи встановлено, що заставний автомобіль зберігався на площадці банку за період з 01.09.2011 року по 03.04.2013 року і був реалізований банком за суму 28000 грн., що згідно курсу НБУ станом на дату реалізації становить 3504,38 дол. США. та залишок заборгованості за кредитним договором стягнено Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 08.04.2016 року, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про звернення стягнення на предмет застави не підлягають задоволенню через відсутність предмету спору, у звязку з його реалізацією.

Стосовно вимог Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" щодо стягнення суми з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» за договором поруки.

Відповідно до ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

З урахуванням того, що позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" стосовно стягнення суми з ПАТ "Акцент-Банк" за договором поруки витікають з відносин, які виникли на підставі договору укладеного між юридичними особами, то такі вимоги не можуть бути розглянутими в порядку цивільного судочинства.

Така правова позиція узгоджується з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року по справі № 6-745цс15 та від 08 листопада 2015 року № 6-1737цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, провадження у справі за позовними вимогами ПАТ КБ "ПриватБанк" до ПАТ "Акцент-Банк " про стягнення заборгованості за договорами поруки підлягає закриттю.

Також відповідно до вимог ч. 2 ст. 206 ЦПК України необхідно повідомити ПАТ КБ «ПриватБанк», що розгляд його позовних вимог до ПАТ «Акцент-Банк» і про стягнення заборгованості за кредитним договором віднесено до юрисдикції господарських судів.

Виходячи із вищевикладеного та оцінюючи докази в їх сукупності, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі та вимушений в позові відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позивачу відмовлено в позові, то судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись: ст. ст. 525, 526, 530, 554, 590, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 3, 7, 11, 15, 27, 30, 60, 61, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Провадження у справі в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості закрити.

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про звернення стягнення відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.П. Слюсар