Дата документу 16.06.2016
Справа № 334/2882/15-ц
Провадження № 2/334/104/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2016 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого-судді Мусієнко Н.М.,

при секретарі Петракей Р.С.

за участю адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Запорожжя цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_8, 3-тя особа Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради про усунення перешкод в користуванні власністю вселення, виселення, зустрічному позову ОСОБА_7, ОСОБА_6, який діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_8 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, 3-тя особа Відділ по Ленінському району служби у справах дітей Запорізької міської ради про визнання права користування житловим приміщенням, суд,-

в с т а н о в и в:

14.05.2015р. позивачі ОСОБА_3,ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися з позовом до відповідачів про усунення перешкод в користуванні власністю вселення, виселення, зазначивши в позові, що ОСОБА_3,ОСОБА_5 та відповідачу ОСОБА_6 належить по 1/5 частині кожному а ОСОБА_4 2/5 частини квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого Виконкомом Ленінської райради №2354 від 01.08.1994р. та рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя по справі №2/334/986/14 від 07.05.2014р. в якій всі мешкають та зареєстровані.

Своє право власності позивачі зареєстрували в Реєстраційній службі Запорізького міського управління юстиції Запорізької області 28.05.2014р., що підтверджується відповідним витягом.

Квартира має 88,08кв.м. загальної площі 57,6кв.м. житлової площі та складається з чотирьох кімнат: 10,6кв.м., 14,7кв.м., 15,1кв.м., 17,2кв.м. а також кухні, туалету, ванної, комори та коридору.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя по справі № 2/334/2150/14 від 29.09.2014р. встановлений порядок користування квартирою №1 в будинку №20 по вул. Ладозькій в м. Запоріжжя, та виділено позивачам ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 у спільне користування: кімнати площею 14,7кв.м., 15,1кв.м. (з лоджією), кімнату площею 17,2кв.м. (з балконом); у користування відповідача ОСОБА_6 виділено кімнату площею 10,6кв.м.

Решта приміщень квартири: кухня площею 8,2кв.м., туалет площею 0,9кв.м., ванну площею 2,7кв.м., комора площею 0,9кв.м., коридор площею 12,1кв.м. залишено в спільному користуванні сторін.

Також розділені особисті рахунки по оплаті за житлово-комунальні послуги по утриманню квартири рахунок №93704761 виданий на позивачів, а рахунок №9370010 на відповідача ОСОБА_6 з 01.11.2004р., що підтверджується довідками МКП «Основаніє».

На теперішній час позивачі не можуть виконати рішення Ленінського суду від 29.09.14р. оскільки Ленінський ВДВС відмовив їм в відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом постановою держвиконавця від 16.01.2015р. оскільки в резолютивній частині рішення суду відсутні заходи примусового виконання рішення, які повинен здійснити виконавець.

Оскільки відповідач ОСОБА_6 добровільно та в повному обсязі не бажає виконати рішення суду від 29.09.2014р. вони змушені звернутися до суду з зазначеним позовом та просять вселити їх в спірну кімнату площею 15,1кв.м., а відповідача ОСОБА_6 виселити з цієї кімнати та вселити в кімнату площею 10,6кв.м.

Крім того, з відповідачем ОСОБА_6, який зареєстрований в кімнаті площею 10,6кв.м. АДРЕСА_2 проживають без реєстрації відповідачі ОСОБА_7 його дружина та їх син ОСОБА_8 24.03.2009р.н., які разом займають кімнату площею 15,1кв.м.

Позивачі завжди заперечували проти проживання дружини та дитини відповідача, та не чинили їм перешкоди в користуванні квартирою, але після звернення їх до суду з зазначеним позовом відповідач ОСОБА_6 здійснив реєстрацію неповнолітнього сина ОСОБА_8 2009р.н. в їх квартирі.

У звязку з чим, позивачі, у судовому засіданні, уточнили свої позовні вимоги, та просили суд усунути їм перешкоди в користуванні кімнатою площею 15,1кв.м. шляхом переселення відповідача з неповнолітнім сином ОСОБА_8 до кімнати площею 10,6кв.м., а відповідачку ОСОБА_7, шляхом виселення.

Зустрічний позов ОСОБА_7 та ОСОБА_7 який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_8 про визнання права користування житловим приміщенням визнали частково в частині визнання цього права за неповнолітнім ОСОБА_9 2009р.н., у задоволенні позову ОСОБА_7 про визнання за нею права користування житловим приміщенням категорично заперечували, оскільки вона тривалий час має реєстрацію в будинку своїх батьків у с. Благовіщенка, вул. Миру, буд.№32, Запорізької області, за час незаконного проживання в їх квартирі принизливо ставиться до них, створює конфліктні ситуації, сварки, про що неодноразово повідомлялися правоохоронні органи, та на теперерішеній час заведені кримінальні провадження.

Права неповнолітнього онука ОСОБА_8, 2009р.н. жодним чином не порушуються, оскільки в його інтересах діє батько ОСОБА_6, він опікується дитиною в повній мірі.

Адвокат ОСОБА_1 підтримав уточнені позовні вимоги позивачів, зустрічний позов просив задовольнити частково, відносно неповнолітнього ОСОБА_8Д

Відповідачі ОСОБА_6 ОСОБА_7 первісний позов не визнали, просили в його задоволенні відмовити, оскільки площа кімнати, яку вони фактично займають 15,1кв.м. їх задовольняє, оскільки їх неповнолітній син зможе в ній повноцінно розвиватися, натомість кімната площею 10,6кв.м. для їх сімї з трьох осіб замала. Зустрічний позов про визнання за ОСОБА_7 та ОСОБА_8 право користування підтримали, просили його задовольнити в повному обсязі.

У судовому засіданні підтвердили наявність складних відносин з позивачами, що приводить до постійних сварок, які призвели до наявності кримінальних проваджень, підтвердили свою згоду з рішенням Ленінського райсуду від 29.09.2014р., яке в апеляційному порядку не оскаржували, та після його ухвалення особисто вчинили дії про поділ особистих рахунків в спірній квартирі та послались за своєчасну сплату ними грошових коштів за комунальні послуги по кімнаті 10,6кв.м. та відсутність будь-якої заборгованості по комунальним платежам.

Відповідачка ОСОБА_7 підтвердила, що дійсно зберігає реєстрацію за місцем проживання своїх батьків, в с. Благовіщенка, в будинку батьків по вул. Миру,32 своєї частки в праві власності на будинок не має, зареєстрована в їх будинку з 01.11.2011р., згідно відмітки в паспорті. Після укладення шлюбу 30.07.2005р. з ОСОБА_6 за його адресою не прописувалась, оскільки його батьки не давали згоди, після народження сина ОСОБА_8, 24.03.2009р.н. змогла його зареєструвати у батька дитини відповідача ОСОБА_6 лише 10.06.2015р. коли справа знаходилася на розгляді в суді.

3-тя особа- представник районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району

просив вирішити спір згідно з висновком №05/01-25/0933 від 19.05.2016р. з урахуванням інтересів неповнолітнього ОСОБА_8, 24.03.2009р.н.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає що первісні позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, зустрічні позовні вимоги частково, виходячи з наступного:

Згідно до ч.1 ст.316 ЦК України, власникові належать права володіння користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання.

У відповідності до ст.ст.391,392 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження майном.

Судом встановлено, що ОСОБА_3,ОСОБА_5 та відповідачу ОСОБА_6 належить по 1/5 частині кожному а ОСОБА_4 2/5 частини квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого Виконкомом Ленінської райради №2354 від 01.08.1994р. та рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя по справі №2/334/986/14 від 07.05.2014р. в якій всі мешкають та зареєстровані.

Своє право власності позивачі зареєстрували в Реєстраційній службі Запорізького міського управління юстиції Запорізької області 28.05.2014р., що підтверджується відповідним витягом.

Квартира має 88,08кв.м. загальної площі, 57,6кв.м. житлової площі та складається з чотирьох кімнат: 10,6кв.м., 14,7кв.м., 15,1кв.м., 17,2кв.м. а також кухні, туалету, ванної, комори та коридору.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя по справі №2/334/2150/14 від 29.09.2014р. встановлений порядок користування квартирою №1 в будинку №20 по вул. Ладозькій в м. Запоріжжя, та виділено позивачам ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 у спільне користування кімнати площею 14,7кв.м., 15,1кв.м. (з лоджією), кімнату площею 17,2кв.м. (з балконом); у користування відповідача ОСОБА_6 виділено кімнату площею 10,6кв.м.

Решта приміщень квартири: кухня площею 8,2кв.м., туалет площею 0,9кв.м., ванну площею 2,7кв.м., комору площею 0,9кв.м., коридор площею 12,1кв.м. залишено в спільному користуванні.

Також розділені особисті рахунки по оплаті за житлово-комунальні послуги по утриманню квартири рахунок №93704761 виданий на позивачів, а рахунок №9370010 на відповідача ОСОБА_6 з 01.11.2004р., що підтверджується довідками МКП «Основаніє».

На теперішній час позивачі не можуть виконати рішення Ленінського суду від 29.09.14р. в повному обсязі, оскільки відповідач ОСОБА_6 чинить позивачам перешкоди, тому вони змушені звернутися до суду з позовом та просять вселити їх в спірну кімнату площею 15,1кв.м., а відповідача ОСОБА_6 з неповнолітнім ОСОБА_8 виселити з цієї кімнати та вселити в кімнату площею 10,6кв.м., оскільки йому за рішенням суду виділена в користування саме ця кімната.

Рішення Ленінського суду №2-334/2150 від 29.09.2014р. набуло чинності, а відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, що встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо якої встановлено ті самі обставини.

Відповідач ОСОБА_10 зазначене рішення суду не оскаржував, з рішенням згоден, виконав його частково розділив особові рахунки по оплаті за житлово-комунальні послуги по утриманню квартири АДРЕСА_3, але фактично порушує встановлений рішенням суду порядок користування спірною квартирою, оскільки зі своєю дружиною та сином фактично мешкає в кімнаті площею 15,1кв.м.

Тому у відповідності до ст.ст.391,392 ЦК України, позивачі, як власники майна мають право вимагати усунення перешкод у здійснені ними права користування та розпорядження своїм майном.

У судовому засіданні сторони підтвердили, що між ними не було укладено іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, що також закріплено в рішенні Ленінського суду №2/334/986/14 від 07.05.2014р.

Крім того, встановлено, що з відповідачем ОСОБА_6, який зареєстрований в кімнаті площею 10,6кв.м. АДРЕСА_2, проживають без реєстрації відповідачі ОСОБА_7 його дружина та їх син ОСОБА_8 24.03.2009р.н., які разом займають кімнату площею 15,1кв.м.

Ч.1,2 ст.18 ЗУ «Про охорону дитинства та ч.1 ст.405 ЦК України, передбачено, що діти члени сімї наймача або власника жилого приміщення мають право користування займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Згідно ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько неповнолітньої дитини ОСОБА_8, 2009р.н. ОСОБА_6 має в спірній квартирі 1/5 частку у власності, та виділену в користування ізольовану кімнату площею 10,6кв.м. за рішенням суду від 29.09.2014р. з виділеним окремим особовим рахунком по оплаті житлово-комунальних послуг, тому може забезпечити дитині належний рівень життя.

Відповідно до ст.161 ЖК України, наймач вправі вселити в займане ним жиле приміщення у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб за письмовою згодою власника будинку (квартири) і всіх членів сімї, які проживають з наймачем. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Оскільки позивачі ніколи не давали своєї згоди у т.ч. письмової, на вселення до їх помешкання відповідачки ОСОБА_7 на теперішній час заперечують проти її проживання в спірній квартирі, а також враховуючи ті обставини, що остання має постійне місце проживання в будинку своїх батьків в

с. Благовіщенка вул. Миру,32, суд вважає, що зустрічні позовні вимоги про визнання за нею права користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_4 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.10,60,88,212-215 ЦПК України, ст.ст.319,321,386,391 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Первісний позов ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_8, 3-тя особа Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району про усунення перешкод у користування власністю вселення, виселення задовольнити.

Усунути позивачам ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю кімнатою площею 15,1кв.м. (з лоджією) в квартирі АДРЕСА_5 шляхом виселення відповідача ОСОБА_6 разом з малолітнім ОСОБА_8, 24.03.2009р.н. з кімнати площею 15,1кв.м. (лоджією) і вселення відповідача ОСОБА_6 з малолітнім ОСОБА_8, 24.03.2009р.н. в кімнату площею 10,6кв.м. в квартирі АДРЕСА_3.

Усунути ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю кімнатою площею 15,1кв.м. (з лоджією) в квартирі АДРЕСА_5 шляхом виселення ОСОБА_7.

Вселити ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в кімнату площею 15,1 кв.м. (з лоджією) в квартирі АДРЕСА_5.

Зустрічний позов ОСОБА_7, ОСОБА_6, який діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_8 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, 3-тя особа Відділ по Ленінському району служби у справах дітей Запорізької міської ради про визнання права користування житловим приміщенням задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_8, 24.03.2009р.н. право користування житловим приміщенням квартирою №1 будинку №20 по вул. Ладозькій в м. Запоріжжя.

В решті зустрічного позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області протягом 10 днів.

Суддя: Мусієнко Н. М.