Справа № 209/396/16-ц
Провадження № 2/209/552/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2016 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Замкової Я.В.,

за участі секретаря Драгунцевої С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в уточненій редакції якої, просила суд стягнути з відповідача по справі на її користь аліменти на утримання непрацездатного подружжя в розмірі 1/3 частини його середньомісячного доходу, починаючи з моменту подання позову.

В обґрунтування своїх вимог позивач в позові зазначила, що вона з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 13.11.1992 року. Вказує, що в грудні 2015 року відповідач подав до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська позов про розірвання шлюбу, і з цього моменту не надає їй коштів на утримання. На теперішній час вона має тяжке захворювання "Стілла", є пенсіонером, і непрацездатною особою, та потребує матеріальної допомоги відповідача. Вважає, що відповідач має достатній дохід щоб не тільки утримувати і лікувати себе, а і виконувати свій обов'язок з участі у витратах, пов'язаних із хворобою другого з подружжя.

Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд позов задовольнити. Пояснила, що знаходиться з відповідачем в шлюбі з 1992 року. До шлюбу з відповідачем була здорова, захворіла лише у 1998 році. Кошти, які були у неї на рахунках вона витратила на операцію на хребті, оскільки їй пошкодили хребтову пластину під час того як вона возила онука відповідача на операцію в Австрію, де їй одягали свинцевий жилет при обстеженні дитини. В шлюбі з відповідачем займалась господарством. Має тяжке захворювання "Стілла", є пенсіонером, і непрацездатною особою, та потребує матеріальної допомоги відповідача. Відповідач відмовляється надавати їй кошти на лікування, хоча має таку можливість.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, пояснив, що позивач відповідно до сімейного кодексу України має право на аліменти на утримання одного з подружжя. Подружжя ОСОБА_2 прожиаває разом більше 20 років, в період шлюбу дружина захворіла на невиліковну та малодослідну хворобу. Вартість лікування складає 2000 грн. на місяць, в той час як позивач отримує пенсію 1485 грн. на місяць, що не вистачає їй на лікування. Просив суд позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав повністю, заперечував проти задоволення позовних вимог. Пояснив, що одружився з позивачем у 1992 році, і остання вже мала ознаки хвороби, а саме підвищену температуру. У 1998 році він змусив її звернутися до лікарів. Він допомагав їй в лікуванні, возив її в лікарню ім.Мечникова міста Дніпропетровська, за порадою лікарів возив дружину до Відня в Австрію, де їй поставили діагноз і почав лікувати один із кращих лікарів Європи. Лікування є експерементальним. Вказує, що в подальшому дружина стала нервовою і почала виїжджати з дому, йому це все набридло, і він запропонував їй жити окремо. Вказує, що у дружини на рахунках було 900000 грн., які він їй перераховував. Де поділись ці кошти йому невідомо. Він є людиною похилого віку, пенсіонер, хворіє та також потребує коштів на лікування. Позивач матеріально забезпечена, проживає одна в їх шлюбній трикімнатній квартирі, обладнаної всіма необхідними меблями та технікою, користується їх спільним автомобілем "Ауди-6", і обслуговує його за свої кошти.

Вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов не обґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню за наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що сторони по справі знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 13.11.1992 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, актовий запис № 943 (а.с. 6).

Згідно пояснень сторін в судовому засіданні, судом встановлено, що сторони на теперішній час разом не проживають, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, загального бюджету не мають, матеріальної підтримки друг другу не надають.

Згідно доданих позивачем медичних документів (а.с. 7-10, 27-33), остання з 1998 року, у зв'язку із захворюванням "Стілла", знаходиться на постійному амбулаторному лікуванні у доктора медичних наук Міхаеля Палатіна, який працює лікарем-дерматовенерологом у м. Відень Австрія.

Відповідач має аутоімунне захворювання "Міастенія", що підтверджується медичними листами обстеження в кліниці Ізраїля "GA Medical Service LTD" (а.с. 46, 47, 56, 57).

Не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні доводи сторін щодо розміру матеріальних витрат кожного із сторін в процесі лікування, та вартості їх щомісячного лікування на теперішній час, оскільки докази на підтвердження цих обставин сторонами не надано та такі в матеріалах справи відсутні.

Як встановлено судом, позивач є пенсіонером, що підтверджується її пенсійним посвідченням (а.с. 26), і згідно її пояснень в судовому засіданні, остання отримує пенсію в розмірі 1485 грн. щомісячно.

Відповідач, згідно довідки УПФУ в Дніпровському районі № 1023/04/18 від 29.03.2016р. (а.с. 58), отримує пенсію за віком як колишній депутат верховної ради, яка з 01.01.2016 року становить 12113,77 грн.

Твердження позивача про офіційне місце роботи відповідача на посаді директора ТОВ "ЮК "Генерація" не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки надана позивачем довідка ТОВ "ЮК "Генерація" (а.с. 17), спростовується наданим відповідачем наказом про звільнення № 14 від 07.07.2014 року (а.с. 55).

Згідно витребуваних відомостей з ПАТ "Промінвестбанк", ПАТ КБ "Приватбанк", ПАТ "ОСОБА_4 Аваль" про наявність рахунків та рух коштів по цим рахункам за період з 2007 року по теперішній час, належних ОСОБА_1, судом не встановлено обставин задовільного матеріального стану позивача, на які посилається відповідач в своїх письмових запереченнях проти позову.

Таким чином, судом встановлено, що на теперішній час обидві сторони є непрацездатними, отримують пенсію у розмірі, що забезпечує їм прожитковий мінімум, встановлений законом, оба з подружжя хворіють рідкисними хворобами, мають на утриманні рухоме та нерухоме майно, мають особисті банківські рахунки.

Судом не приймаються до уваги інші пояснення сторін щодо їх особистих сімейних відносин під час сумісного проживання, як такі, що не мають правового значення для вирішення даного спору по суті.

За положеннями частин другої-четвертої статі 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що аліментні зобовязання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі; непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" визначено на 2016 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня 2016 року 1074 гривні, з 1 травня 1130 гривень, з 1 грудня 1208 гривень.

Отже, позивач ОСОБА_1 на теперішній час отримує пенсію в розмірі, що забезпечує її прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а тому її не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні частини четвертої статті 75 СК України.

Посилання позивача на обов'язок відповідача брати участь у витратах, пов'язаних з її хворобою, суд вважає не обгрунтованими, оскільки обидві сторони є непрацездатними, утримують себе за рахунок пенсії, відповідач є людиною похилого віку (ІНФОРМАЦІЯ_1), має рідкісну хворобу, що потребує від нього додаткових витрат на своє лікування.

Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача про стягнення аліментів на її утримання як непрацездатної дружини за їх безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 75, 90 СК України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 61, 88, 212- 215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Я.В. Замкова