Справа № 202/1566/16-ц
Провадження № 2/0202/1178/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2016 року м. Дніпропетровськ

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Волошина Є.В.,

за участю секретаря Величко А.А.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Індустріальний районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Індустріального районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Індустріальний районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування поданої позовної заяви ОСОБА_1 зазначив, що йому відповідно до свідоцтва про право власності належить квартира, розташована на АДРЕСА_1 у м. Дніпропетровську. У вищевказаній квартирі продовжує бути зареєстрованою гр. ОСОБА_2, однак з кінця лютого 2015 року відповідачка у квартирі не проживає, місцезнаходження її невідоме, особистих речей в квартирі не має. Оскільки реєстрація відповідача змушує позивача нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг та створює перешкоди у реалізації його права власності, просив визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою №58 в будинку №14 по вул. Осінній в м. Дніпропетровську.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив пред'явлену позовну заяву задовольнити з підстав викладених у позові.

Відповідачка в судове засідання не зявивилась, повідомлена належним чином. Причину неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Представник Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05 травня 2015 року, ОСОБА_1 є власником квартири №58, яка розташована на вул. Осінній, в буд. №14 у м. Дніпропетровську.

Відповідно до виписки з будинкової книги за адресою: 49051, АДРЕСА_2 у зазначеній квартирі з 02 червня 1994 року значиться зареєстрованою відповідачка по справі ОСОБА_2

Відповідно до ст. 47 Конституції Україникожен має право на житло.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК Україниправо власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог позивача, оскільки у матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачка ОСОБА_2 не проживає у квартирі №58, яка розташована на вул. Осінній, буд. №14 у м. Дніпропетровську понад один рік.

У судовому засіданні позивачу було розяснено право надати необхідні докази, які підтверджують факт не проживання відповідачки у вищевказаній квартирі у встановлений законом строк, однак позивач відмовився скористатись цим правом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За викладених обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України судові витрати при відмові в задоволенні позову покладаються на позивача.

Керуючись ст. 47 Конституції України, ст. ст. 16, 319, 321, 405, ЦК України, ст. ст. 215-218, 224, 225 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Індустріальний районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

Повний текст рішення буде виготовлений до 20 травня 2016 року.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Заочне рішення може бути переглянуте Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі відмови у задоволенні цієї заяви відповідач може оскаржити заочне рішення до апеляційного суду в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Волошин Є.В.