Справа № 462/1551/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2016 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого-судді Палюх Н.М.

при секретарі Петришин Г.Я.

розглянувши у відкритому судовому в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4 державний нотаріальний архів, Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_4 державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним

в с т а н о в и в:

Позивачка у березні 2015р. звернулася в суд з позовом до відповідачів про визнання заповіту від імені її сестри ОСОБА_6 в користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на все належне їй майно, що був посвідчений 04.04.2012р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, - недійсним. Свої позовні вимоги вона мотивує тим, що її сестрі ОСОБА_6 належав на праві приватної власності будинок №8 по вул.Караджича у м.Львові, в якому сестра проживала до дня смерті і була прописана. 30.11.2012р. ОСОБА_6 померла. Відтак, вона звернулася в ОСОБА_4 державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті сестри, де їй стало відомо про складений в користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заповіт від 04.04.2012р. Між тим, відповідачі не були близькими родичами ОСОБА_6 і таких вона не знає. Спадкодавець впродовж останніх років життя хворіла і протягом 2012 року доволі незвично поводилася, вона мала побоювання щодо своєї безпеки. Характер написання букв в оскаржуваному заповіті відрізняється від того, якими послуговувалася покійна. Підпис на оскаржуваному заповіті дає підстави їй сумніватися у його виконанні самою ОСОБА_6 Наведені обставини переконують її в недійсності оспорюваного заповіту та відсутності волевиявлення сестри.

В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав, покликаючись на мотиви такого, зазначив, що висновок №139 криміналістичної експертизи з дослідження почерку та підписів за матеріалами цивільної справи №462/1551/15-ц від 10.03.2016р. є неповним, так як експерте дослідження проводилося виключно на письмових заявах ОСОБА_6 про видачу готівки без дослідження її почерку та підпису у заяві на видачу паспорта громадянина України (Форми №1), а також інших вільних зразків підписів, які містяться в договорах та заявах, підписаних ОСОБА_6 Просить позов задовольнити.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_3 та представник відповідачів проти позову заперечили, зазначивши, що відповідачі перебували з ОСОБА_6 у добрих відносинах, довгий час про неї дбали, займались її лікуванням та несли відповідні витрати, оскільки інших родичів, окрім сестри ОСОБА_1 у неї не було, а ОСОБА_1 практично не відвідувала своєї сестри та не надавала їй допомоги. На прохання ОСОБА_6 відповідачі запросила до неї додому нотаріуса ОСОБА_5, який 04.04.2012 р. посвідчив заповіт від імені ОСОБА_6 в користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на все належне їй майно. Ствердили, що ОСОБА_6 власноручно виконала рукописні записи у заповіті та підписала цей заповіт і вважають висновок судово-почеркознавчої експертизи щодо підписання спадкодавцем заповіту повним та обґрунтованим. Просять у задоволенні позову відмовити.

Треті особи - ОСОБА_4 державний нотаріальний архів та ОСОБА_4 державна нотаріальна контора не направили в судове засідання своїх представників, проте подали заяви, в яких просять справу розглядати без участі їх представників, що суд вважає за можливе.

Третя особа - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив і суд вважає за можливе розглянути справу в його відсутності.

Заслухавши пояснення представників сторін, відповідачки, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст.1234 ЦК України, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Згідно ч.2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Заповіт, як правочин, підпорядковується загальним правилам про вчинення правочинів та визнання їх недійсними.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст.203 ЦК України. Зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників правочину має бути вільним і відповідати його волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 народилася 18.03.1948 р., що підтвержується копією свідоцтва про народження серії ЯР № 876733 від 03.04.1948. У звязку із укладенням шлюбу із ОСОБА_8, дошлюбне прізвище позивача «Виборнова» було змінено на «Макаренко», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-АБ № 112517 від 11.07.1969 р. /а.с.7/.

Із копії свідоцтва про шлюб серії ІІІ-СГ № 272433 від 26.12.1992 р. вбачається, що у звязку із укладенням шлюбу між ОСОБА_9 та ОСОБА_10, прізвище ОСОБА_9 було змінено на «Усольцева» /а.с.6/.

За наведенного, позивачка ОСОБА_1 та померла ОСОБА_6, були рідними сестрами.

04.04.2012р. ОСОБА_6 склала заповіт, за яким все своє майно, де б воно не було, з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати після смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла у рівних частинах ОСОБА_3 та ОСОБА_2 /а.с.13/.

Заповіт складено та посвідчено за місцем проживання ОСОБА_6 в будинку по вул.Караджича, 8 у м.Львові, особисто прочитано та підписано заповідачем та посвідчено в нотаріальному порядкуприватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстровано у реєстрі вчинення нотаріальних дій за № 82.

При цьому заповідач власноручно не лише поставив на заповіті свій підпис, але й зробив відповідний запис про прочитання заповіту вголос та підписання його власноруч, зробив прописом розшифровку свого підпису (прізвище, ім»я та по-батькові).

30.11.2012 р. ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СГ № 309562 від 21.12.2012р. /а.с.4/, і після її смерті відкрилась спадщина за заповітом.

З свідоцтва про право власності від 31.08.2004р. /а.с.8/ та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 09.10.2004р. /а.с.9/, ОСОБА_6 належав на праві власності будинок №8 по вул.Караджича у м.Львові.

Також встановлено, що позивачка ОСОБА_1 звернулася до Другої ОСОБА_4 державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті сестри, де їй було повідомлено про складання ОСОБА_6 заповіту на ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_3 В свою чергу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також звернулися із заявами про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_6

За клопотанням представника позивачки ухвалою суду від 22.10.2015р. по справі було призначено почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Львівського науководослідного інституту судових експертиз, на предмет визначення рукописного тексту та підпису ОСОБА_6 у оскарженому заповіті.

Згідно висновку №139 криміналістичної експертизи з дослідження почерку та підписів за матеріалами цивільної справи №462/1551/15-ц від 10.03.2016р., рукописні записи: Цей заповіт прочитаний мною вголос і підписаний власноручно ОСОБА_11, розташований на примірнику заповіту від імені ОСОБА_6 від 04.04.2012р. та „ОСОБА_6 ОСОБА_11 Т.А., розташовані в графі „підписи осіб (їх представників), які звернулися за вчиненням нотаріальної дії під №82 в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за 2012р., виконані ОСОБА_6. Підписи від імені ОСОБА_6, розташовані після слова „Підпис на примірнику Заповіту від імені ОСОБА_6 від 04.04.2012р. та два підписи, розташовані в графі „підписи осіб (їх представників), які звернулися за вчиненням нотаріальної дії під №82 в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за 2012р., виконані ОСОБА_6 /а.с.169-173/.

Як вбачається із змісту наведеного експертного дослідження, експертом в якості порівняльних зразків досліджувались 29 письмових заяв ОСОБА_6 на видачу готівки за 2010-2012рр, які виконані спадкодавцем у часі наближеному до моменту складання заповіту. Крім того, експертом враховувались вікові зміни, оскільки заповіт складено у віці 66 років. При проведенні експертом використовувалися наступні методики: „Ідентифікації ознаки почерку (1.1.16), „Висновки експерта почеркознавця (1.1.17), „Дослідження підписів (1.1.12). При порівнянні почерку та підпису, яким виконані рукописні записи в примірнику заповіту, в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, в заявах на видачу готівки, було встановлено збіги всіх загальних та окремих ознак, які в своїй сукупності індивідуальні і в кожному випадку достатні для висновку про те, що вказані записи та підписи виконані ОСОБА_6

В судовому засіданні експерт ОСОБА_12, який має відповідну кваліфікацію та стаж експертної роботи з 1978 року, висновок №139 від 10.03.2016р., підтримала та зазначила, що цей висновок є повним та обґрунтованим, нею досліджувалися всі наявні в справі матеріали, в тому числі заяви на видачу готівки на 2010-2012р., виконані спадкодавцем у часі наближеному до моменту складання заповіту, та примірник заповіту від імені ОСОБА_6 від 04.04.2012р., реєстр для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 Експерт ОСОБА_12, оглянувши представлені представником позивачки оригінали договору про порядок користування земельною ділянкою, укладений 21.08.2004р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_6, нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_6 та ОСОБА_1 від 13.07.2004р., договору про відкриття поточного рахунку та його розрахунково-касове обслуговування від 24.09.2001р., укладеного між ВАТ «Державний Ощадний банк України» та ОСОБА_6, заяви ОСОБА_6 /ОСОБА_9/ Т.О. від 02.11.1992р. та від 28.12.1993р., що не були предметом експертного дослідження, висновок №139 від 10.03.2016р підтримала, зазначивши, що договір про порядок користування земельною ділянкою, укладений 21.08.2004р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_6, нотаріально посвідчена заява ОСОБА_6 та ОСОБА_1 від 13.07.2004р., договір про відкриття поточного рахунку та його розрахунково-касове обслуговування від 24.09.2001р., укладенений між ВАТ «Державний Ощадний банк України» та ОСОБА_6, підписані ОСОБА_6, а щодо інших заяв, листів та записів ОСОБА_6 за 1992-1994 роки, в тому числі заява ОСОБА_6 на видачу паспорта від 1997 року, то такі не можуть вплинути на висновки експертизи, оскільки виконані спадкодавем у великий проміжок часу до моменту складання заповіту.

Суд вважає, що висновок №139 криміналістичної експертизи з дослідження почерку та підписів за матеріалами цивільної справи №462/1551/15-ц від 10.03.2016р. є повним та обгрунтованим.

За наведеного суд приходить до висновку, щовисновок №139 криміналістичної експертизи з дослідження почерку та підписів за матеріалами цивільної справи №462/1551/15-ц від 10.03.2016р. є належним та допустимим доказом у даній справі.

Відповідно до ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною другою ст. 59 ЦПК України передбачено, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Наведені обставини свідчать, що ОСОБА_1 не довела належними доказами, як це передбачено ст. ст. 59, 60 ЦПК України, що оспорюваний заповіт заповідач ОСОБА_6 не підписувала.

З урахуванням вищенаведених фактів та обставин, суд приходить до переконання про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 202, 203, 207, 215, 1233, 1234 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4 державний нотаріальний архів, Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_4 державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд, що його ухвалив, шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копій цього рішення.

Суддя: