Справа № 473/880/16-ц
РІШЕННЯ

іменем України

"08" квітня 2016 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання Багрін І.А.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

третьої особи без самостійних вимог - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору: ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою,-

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 10.12.2015 року о 09 год. 05 хв. в м. Вознесенську Миколаївської області на перехресті вул. Осадчого та вул. Тимірязєва, ОСОБА_3, керуючи автомобілем «MAN», реєстраційний номер НОМЕР_1, здійснюючи рух заднім ходом, не переконавшись у безпечності такого маневру, допустив зіткнення з транспортним засобом «FORD TRANSIT CONNECT», реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить на праві власності позивачу, в результаті чого автомобіль останнього отримав механічні пошкодження.

Постановою Баштанського районного суду Миколаївської області від 14.01.2016 року ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України.

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачу було завдано матеріальну шкоду в вигляді витрат на ремонт пошкодженого транспортного засобу в розмірі 10 962 грн. 00 коп. та витрат на проведення дослідження з визначення вартості матеріальної шкоди в розмірі 1 000 грн. 00 коп.

Враховуючи вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду у вищевказаному розмірі, а також всі понесені ним судові витрати.

Ухвалою суду від 15.03.2016 року проведено заміну відповідача ОСОБА_4 на відповідача ТДВ «Страхове товариство «Домінанта».

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.

Третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3 у судовому засіданні вказував на обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 до ТДВ «Страхове товариство «Домінанта».

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Зокрема, судом встановлено, що 10.12.2015 року о 09 год. 05 хв. в м. Вознесенську Миколаївської області на перехресті вул. Осадчого та вул. Тимірязєва, ОСОБА_3, керуючи автомобілем «MAN», реєстраційний номер НОМЕР_1, здійснюючи рух заднім ходом, не переконавшись у безпечності такого маневру, допустив зіткнення з транспортним засобом «FORD TRANSIT CONNECT», реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить на праві власності позивачу, в результаті чого автомобіль останнього отримав механічні пошкодження.

Винним у даній дорожньо - транспортній пригоді, згідно постанови Баштанського районного суду Миколаївської області від 14.01.2016 року, визнано ОСОБА_3 (ст. 124 КпАП України).

Дана постанова, в силу ч.4 ст. 61 ЦПК України, є обовязковою для суду, що розглядає справу щодо цивільно - правових наслідків дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

При цьому, розглядаючи справу у цивільному порядку, суд не вправі перевіряти обставини дорожньо - транспортної пригоди, оскільки в адміністративній справі зясовуються обставини скоєння дорожньо - транспортної пригоди та вина сторін, внаслідок чого встановлюється наявність чи відсутність вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» питання про відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, має вирішуватися за правилами ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, власником джерела підвищеної небезпеки, вважається особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Вирішуючи питання про притягнення тієї чи іншої особи до відповідальності за ст. 1187 ЦК України, слід визначити дві основні ознаки володільця: юридичну та матеріальну (фактичну).

Юридична ознака володільця полягає в тому, що володільцем визнається тільки та особа, яка на відповідних правових підставах володіє обєктом, діяльність з яким створює підвищену небезпеку.

У свою чергу матеріальна або фактична ознака володільця джерела підвищеної небезпеки означає, що особа повинна здійснювати фактичне володіння (експлуатацію, використання, зберігання, утримання) небезпечними обєктами. Тобто, як правило, обидві ознаки володільця небезпечного обєкта повинні мати місце, крім випадків, передбачених законом.

Як встановлено в судовому засіданні, шкода, що була завдана позивачу пошкодженням його транспортного засобу, заподіяна з вини ОСОБА_3, який на момент дорожньо-транспортної пригоди був володільцем автомобіля «MAN», реєстраційний номер НОМЕР_1, оскільки мав право на керування та необхідні дозвільні документи, з дозволу власника керував вказаним транспортним засобом (п. 2.2. Правил дорожнього руху України).

Згідно автотоварознавчого звіту від 15.02.2016 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу була завдана матеріальна шкода у вигляді очікуваних витрат на ремонт пошкодженого автомобіля з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складників у розмірі 10 962 грн. 00 коп., а також останній поніс витрати на проведення дослідження з визначення вартості матеріальної шкоди (оплату вартості) в розмірі 1 000 грн. 00 коп.

Доказів, що б спростували звіт або вказували на інший розмір шкоди сторонами не надано.

Разом з тим, на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3, як володільця автомобіля «MAN», реєстраційний номер НОМЕР_1, була застрахована за укладеним з ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом за №АЕ/4251464 від 23.05.2015 року ( строк дії з 24.05.2015 року по 23.05.2016 року (включно)).

Відповідно до вимог ст.ст. 22, 28, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) у разі, якщо цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу, як джерела підвищеної небезпеки застрахована, при настанні з його вини страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, зокрема шкоду, пов'язану з пошкодженням транспортного засобу потерпілого. При цьому потерпілому відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Так судом встановлено, що ОСОБА_3, як володілець забезпеченого транспортного засобу, повідомив страховика про обставини дорожньо-транспортної пригоди, 15.12.2015 року надав письмову заяву встановленого зразка, в якій зазначив необхідні відомості для вирішення питання щодо здійснення страхового відшкодування, в тому числі щодо пошкодженого транспортного засобу, місце його знаходження, адресу та контактний телефон його власника.

Проте, ОСОБА_1 страхового відшкодування не отримав.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку

Разом з тим, у системному звязку з п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК України, яким на страхувальника покладено обовязок повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором, правове значення має повідомлення страховика про настання страхового випадку у строк, який дає страховику можливість дослідити обставини справи та дійти висновку про визнання його страховим випадком чи відмову в цьому.

Тобто такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

Як встановлено в судовому засіданні факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, він зафіксований правоохоронними органами, володілець забезпеченого транспортного засобу, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності.

Тому, обумовлений спір повинен вирішуватися в загальному порядку відшкодування збитків. Обумовлена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі № 6-284цс 15 від 16.09.2015 року).

Що стосується розміру завданої позивачу шкоди, то згідно п.п. 34.1-34.3 ст. 34 Закону визначення розміру збитків потерпілій особі є обов'язком страховика. Якщо страховик вказаного обов'язку не виконав, у потерпілого виникає право (а не обов'язок) самостійного визначення розміру збитків, в тому числі право вибору аварійного комісара або експерта для визначення розміру відшкодування. У такому разі страховик обов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

В разі наявності у страховика сумнівів щодо правильності наданого потерпілою особою розрахунку збитків, останній наділений повноваженнями щодо проведення відповідної перевірки та надання свого розрахунку з подальшою виплатою безспірної суми. Проте, на вказане відповідач уваги не звернув.

Таким чином, завдана позивачу шкода з урахуванням умов договору страхування, підлягає відшкодуванню ТДВ «Страхове товариство «Домінанта». Проте, страхове відшкодування необхідно зменшити на суму франшизи, яка згідно полісу №АЕ/4251464 від 23.05.2015 року становить 500 грн. 00 коп.

Отже, з урахуванням викладеного, вимоги позивача до відповідача про стягнення страхового відшкодування за даним страховим випадком слід задовольнити частково в розмірі 10 462 грн. 00 коп. (10 962 грн. 00 коп. - 500 грн. 00 коп.)

Крім того, з відповідача на користь позивача належать до стягнення витрати на проведення дослідження з визначення вартості матеріальної шкоди в розмірі 1 000 грн. 00 коп.

Відповідно до положень ст. 79, 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові втрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, а граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 поніс судові витрати, пов'язані з отриманням правової допомоги, яку надавав йому адвокат ОСОБА_2 Останній розрахунок обумовлених витрат не надав. Проте, враховуючи тривалість судових засідань, складання ним позовної заяви, розмір обумовлених витрат (2 000 грн. 00 коп.) узгоджується з положеннями Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Крім того, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

За такого, з відповідача на користь позивача належать до стягнення судові витрати, виходячи з ступеня задоволення позовних вимог (95,82%), в розмірі 2 444 грн. 56 коп.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 - 215, 218, 223 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору: ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» на користь ОСОБА_1 11 462 грн. 00 коп. в якості відшкодування матеріальної шкоди та 2 444 грн. 56 коп. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.В.Лузан