провадження №2/200/40/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

28 березня 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого, судді - Єлісєєвої Т.Ю.

при секретарі - Кузьминій С.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що у період з 27 вересня 1980 року по 14 грудня 1993 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Перебуваючи у даному шлюбі, позивач за договором дарування від 04 вересня 1984 року отримала у дар житловий будинок №32 по вул. Миколаївській у м. Дніпропетровську. Земельна ділянка для обслуговування даного будинку була передана їй у власність у порядку приватизації пізніше, за відповідним рішенням органу місцевого самоврядування від 18.12.1997 року. Згідно п.2 та 5 ч.1 ст. 57 Сімейного кодексу України і будинок, і земельна ділянка за вказаною адресою - є особистою приватною власністю позивача. В період шлюбу позивач разом з відповідачем та з донькою, яка на час розгляду справи вже є повнолітньою, були прописані та проживали в належному позивачу будинку. При розірванні шлюбу відповідач виписався з будинку, втративши право користування ним. У 2010 році відповідач самовільно вселився в будинок позивача та відмовляється виселитися, чим спричиняє їй перешкоди у користуванню належним їй будинком. У звязку з цим позивач звернулася до суду з позовною заявою про виселення.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, надала суду заяву з проханням про розгляд справи за її відсутності, зазначила про те, що позовні вимоги вона підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач до судового засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. Про дату та час слухання справи повідомлялвся належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 169, 224,225 ЦПК України - заочно.

У зв'язку з неявкою сторін суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку про те, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 27 вересня 1980 року відділом РАГС Жовтневого району м. Дніпропетровська між позивачкою ОСОБА_1 (дівоче призвіще Старцева) та відповідачем ОСОБА_2 був укладений шлюб.

Даний шлюб був розірваний, про що 14 грудня 1993 року відділом РАГС виконкому Бабушкінської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська було видане відповідне свідоцтво.

04 вересня 1984 року позивачем в дар було отримано житловий будинок №32 по вул. Миколаївській у м. Дніпропетровську, що підтверджується договором дарування.

Земельна ділянка за тою самою адресою для обслуговування даного будинку була передана позивачці у власність за відповідним рішенням органу місцевого самоврядування від 18.12.1997 року, що підтверджено актом про право власності на землю від 04.01.1998 року.

Згідно ст. 57 Сімейного кодексу України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Таким чином, житловий будинок №32 по вул. Миколаївській у м. Дніпропетровську є особистою приватною власністю позивачки, оскільки він отриманий нею в дар.

Наявна у справі довідка квартального комітету від 17.09.2015 року про склад сімї не вказує на реєстрацію за адресою даного будинку місця проживання відповідача, або на наявність в нього права на користування даним житловим приміщенням.

Інших відомостей, які б вказували на наявність правових підстав користування відповідачем належним позивачеві будинком, матеріали справи не містять. Тому суд приходить до висновку про те, що відповідач не має права користування будинком №32 по вул. Миколаївській у м. Дніпропетровську

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 «Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд», відповідно до ст. 321 ЦК України «Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні». На обсяг прав власника не впливає його місце проживання.

У зв'язку з цим, суд вважає, що позовні вимоги щодо усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 487,20 гривень.

Керуючись ст.ст. 11, 60, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, ст. 391 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю, - задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні її власністю шляхом виселення ОСОБА_2 з будинку №32 по вул. Миколаївській у м. Дніпропетровську.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 487,20 гривень.

Рішення може бути оскаржено відповідачем шляхом подачі заяви до Бабушкінського районного суду про його перегляд протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Позивачем рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя Т.Ю.Єлісєєва