Справа № 450/214/16-ц Провадження № 2/450/653/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі :

головуючого-судді Мусієвського В.Є.

при секретарі Зварич С.В.

з участю представників ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Головного територіального управління юстиції у Львівській області, третіх осіб ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації права власності і позовом третіх осіб з самостійними вимогами ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про визнання права на нерухоме майно, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_4 звернувся з цивільним позовом до неналежного відповідача ОСОБА_5 державної реєстрації речових прав Пустомитівського районного управління юстиції, якого в процесі розгляду справи було замінено на належного відповідача ОСОБА_5 державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Головного територіального управління юстиції у Львівській області, а також до третіх осіб ОСОБА_6, ОСОБА_7, яких у процесі розгляду було залучено до участі у справі, в якому просить суд визнати недійсним, таким що не може бути підставою для реєстрації права власності свідоцтво про право власності на житловий будинок №32 по вул. Садовій в с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області, видане на імя ОСОБА_8, а також просить скасувати державну реєстрацію права власності на житловий будинок №32 по вул. Садовій в с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області, що зареєстрований 31.03.2004 року під №2333823 в книзі №3, номер запису 692, видане на імя ОСОБА_8.

Свої вимоги мотивує тим, що 28.08.2003 року ОСОБА_8 та ОСОБА_6, ввівши в оману нотаріуса ти використавши психічний стан матері позивача ОСОБА_9, виробили генеральне доручення і посвідчили договір дарування житлового будинку №32 по вул. Садовій в с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області, який належав останній на праві власності. Також обманним шляхом був посвідчений заповіт на земельну частку (пай), площею 0,61 га, яка розташована в с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області та яка належала на праві власності ОСОБА_9. 31.03.2004 року ОСОБА_8 переоформила та зареєструвала на своє імя право власності на вказаний вище будинок. 29.04.2011 року рішенням суду було визнано недієздатною матір позивача ОСОБА_9, яка станом на серпень 2003 року не могла усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, а 21.03.2005 року остання померла. 18.08.2005 року позивач подав у нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини за законом після смерті матері. 01.06.2012 року померла ОСОБА_8. 19.04.2013 року рішенням суду було визнано недійсними вказані вище договір дарування житлового будинку та заповіт на земельний пай. У звязку із наведеним позов просить задовольнити.

Крім того, в процесі розгляду справи третіми особами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було заявлено самостійні вимоги та подано в суд позовну заяву до ОСОБА_4, із вимогами про визнання за ними, як за спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_8, права на житловий будинок №32 по вул. Садовій в с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області та прилеглу земельну ділянку площею 0,4988 га., а також на земельний пай площею 0,61 га., що знаходиться в с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області. Також просили у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити.

Свої вимоги мотивують тим, що позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені бути не можуть, оскільки останнім пропущено строк позовної давності передбачений ч.3 ст.258 ЦК України, тривалістю у пять років, який підлягає застосуванню до вимог про визнання правочину недійсним складеного під впливом обману. Крім того зазначають, що позивач свої вимоги мотивовує тим, що рішенням суду першої інстанції ОСОБА_9 була недієздатною, тому не могла усвідомлювати значення своїх дій на момент укладення договору дарування спірного будинку та складення заповіту. Однак зазначене рішення було скасовано рішення суду апеляційної інстанції, яке набрало законної сили, та згідно якого рішення місцевого суду скасовано, а у задоволенні заяви про визнання особи недієздатною відмовлено. Відтак, доводи про те, що ОСОБА_9 була недієздатною та не могла розуміти значення своїх дій є безпідставними та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Зазначають, що рішення місцевого суду від 19.04.2013 року, яким було визнано недійсними вказані вище договір дарування житлового будинку та заповіт на земельний пай втратило свої підстави і сенс, оскільки в його основі покладено скасоване рішення суду про визнання ОСОБА_9 недієздатною. Відтак, беручи до уваги те, що відсутнє рішення суду, яке набрало законної сили про визнання ОСОБА_9 недієздатною, а тому укладаючи договір дарування будинку та вчиняючи заповіт остання в належний спосіб розпорядилась належним їй майном, а тому ОСОБА_8 на законних підставах набула право власності на земельний пай та житловий будинок. Оскільки ОСОБА_8 померла, а на випадок смерті своїм майном не розпорядилась, треті особи, які заявили самостійні вимоги просять суд, як за спадкоємцями першої черги спадкування, визнати за ними право на житловий будинок та земельний пай, а у задоволенні первісного позову відмовити.

Позивач ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, проте зявились його представники ОСОБА_10 та ОСОБА_2, які первісні позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, у задоволенні позовних вимог третіх осіб просили відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_5 державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Головного територіального управління юстиції у Львівській області у судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоч і був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду.

У судове засідання зявились треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_7, які заявили самостійні вимоги, а також їх представник ОСОБА_3, первісні позовні вимоги ОСОБА_4 заперечили та у задоволенні позову останнього просили відмовити, заявлені ними позовні вимоги підтримали, та просили такі задовольнити з підстав викладених у позовній заяві третіх осіб з самостійними вимогами.

Заслухавши пояснення учасників процесу, проаналізувавши матеріали цивільної справи, оглянувши матеріали цивільної справи №1316/272/2012 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа приватний нотаріус Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_11, про визнання недійсними правочинів, повно та всебічно дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають до задоволення частково, а позовні вимоги третіх осіб ОСОБА_6, ОСОБА_7 задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 28.08.2003 року ОСОБА_9 подарувала, а ОСОБА_8 прийняла у дар житловий будинок та земельну ділянку площею 0,4988 га, на якій розташований цей житловий будинок у с. Сокільники по вул. Садовій 32 Пустомитівського району Львівської області, що стверджується Договором дарування посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу ОСОБА_11, зареєстрованим у реєстрі за №2098.

Встановлено, що 28.08.2003 року ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, складений заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу, ОСОБА_11, зареєстровано в реєстрі № 2102, згідно якого ОСОБА_9, на випадок своєї смерті належну їй на праві приватної власності на підставі сертифікату на право приватної власності на землю, серії ЛВ № 1385, середню земельну частку (пай) площею 0,61 га, яка розміщена на території с. Сокільники Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області, заповіла ОСОБА_8.

ОСОБА_12 про реєстрацію права власності на нерухоме майно №3227337 від 31.03.2004 року вбачається, що на підставі вказаного вище Договору дарування від 28.08.2003 року, ОСОБА_8 зареєструвала право власності на житловий будинок по вул. Садовій, 32 у с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області, номер запису 692 в книзі №3.

Судом встановлено, що 18.08.2005 року ОСОБА_4 у нотаріальну контору подав заяву серії ВСІ №916199, зареєстровано в реєстрі №2426, про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_9, яка померла 21.03.2005 року. ОСОБА_12 заяви також вбачається, що у склад спадщини померлої увійшов житловий будинок по вул. Садовій, 32 у с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 19.04.2013 року у справі № 1316/272/2012, за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа приватний нотаріус Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_11, про визнання недійсними правочинів, заповіт ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, складений 28.08.2003 року, посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу, ОСОБА_11, зареєстрований в реєстрі №2102, а також Договір дарування житлового будинку з земельною ділянкою, укладений 28.08.2003 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_8, посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу, ОСОБА_11, зареєстровано в реєстрі № 2098, визнано недійсними.

Вказане рішення суду першої інстанції було оскаржене, проте рішенням Апеляційного суду Львівської області від 14.10.2013 року рішення місцевого суду в частині визнання недійсними заповіту та договору дарування залишено без змін.

На зазначені рішення місцевого та апеляційного судів було двічі подано касаційні скарги, які ухвалами Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивiльних i кримiнальних справ від 14.03.2014 року та від 08.07.2014 року визнано неподаними та повернуто заявникам. З наведеного випливає висновок, що рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 19.04.2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа приватний нотаріус Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_11, про визнання недійсними правочинів, в частині визнання недійсними заповіту ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, складений 28.08.2003 року, посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу, ОСОБА_11, зареєстрований в реєстрі №2102 та Договору дарування житлового будинку з земельною ділянкою, укладений 28.08.2003 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_8, посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу, ОСОБА_11, зареєстровано в реєстрі № 2098, набрало законної сили.

Оскільки підставою для реєстрації права власності за ОСОБА_8 на житловий будинок по вул. Садовій, 32 у с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області був договір дарування житлового будинку з земельною ділянкою, укладений 28.08.2003 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_8, посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу, ОСОБА_11, зареєстровано в реєстрі № 2098, який рішенням суду, що набрало законної сили, визнано недійсним, то суд прийшов до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_4 в частині скасування реєстрації права власності за ОСОБА_8 на будинок №32 по вул. Садова в с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області, реєстраційний № 2333823 від 31.03.2004 року, номер запису 692 в книзі №3, номер витягу 3227337, знайшли своє підтвердження у матеріалах справи, а тому підлягають до задоволення.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ст.13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів, зокрема шляхом визнання правочину недійсним.

Проте, ні ст. 16 ЦК України, ні іншими нормативно-правовими актами не передбачено такого способу захисту цивільного права, як визнання правовстановлюючого документу недійсним, таким, що не може бути підставою для реєстрації права власності.

Відтак, беручи до уваги те, що свідоцтво про право власності не є правочином, суд прийшов до висновку, що позивачем ОСОБА_4 невірно обрано спосіб захисту цивільного права та інтересу, а тому у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним, таким що не може бути підставою для реєстрації права власності свідоцтво про право власності на житловий будинок №32 по вул. Садовій в с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області, видане на імя ОСОБА_8, слід відмовити.

Встановлено, що 03.06.2012 року померла ОСОБА_8, що стверджується свідоцтвом про смерть від 04.06.2012 року серії І-СГ №287505.

Треті особи, які заявили самостійні вимоги ОСОБА_6 та ОСОБА_7, у своїй позовній заяві просять суд визнати за ними, як за спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_8, право на житловий будинок №32 по вул. Садовій в с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області та прилеглу земельну ділянку площею 0,4988 га., а також на земельний пай площею 0,61 га., що знаходиться в с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області.

Однак, беручи до уваги те, що вказані вище заповіт та договір дарування визнані рішенням суду від 19.04.2013 року, яке набрало законної сили, не дійсними, то ОСОБА_8 втратила право на спірне майно, а тому суд у задоволенні позовних вимог третіх осіб відмовляє у повному обсязі.

Клопотання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 у звязку із пропуском пятирічного строку позовної давності передбаченого ч.3 ст.258 ЦК України, який підлягає застосуванню до вимог про визнання правочину недійсним складеного під впливом обману, задоволено бути не може виходячи з наступного.

Позивач за первісним позовом дізнався про порушення свого права з моменту отримання листа Реєстраційної служби Пустомитівського РУЮ Львівської області від 28.10.2015 року № 02.2-04/562, згідно мотивів якого скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_8 на будинок №32 по вул. Садова в с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області є неможливою, оскільки як у рішенні місцевого суду від 19.04.2013 року, так і в рішенні суду апеляційної інстанції від 14.10.2013 року вказано лише про визнання договору дарування житлового будинку разом із земельною ділянкою, що укладений 28.08.2003 року та зареєстрований за №2098, недійсним, проте жодної згадки про скасування рішення про державну реєстрацію або скасування державної реєстрації у вказаних вище рішеннях судів немає.

А тому, з огляду на наведене, ОСОБА_4 із цим позовом звернувся в суд 27.01.2016 року, тобто в межах строків загальної позовної давності. Більше того, норму, на яку посилають треті особи щодо застосування строків позовної давності, тобто ч. 3 ст. 258 виключено із ЦК України на підставі Закону № 4176-VI від 20.12.2011 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства».

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212-216, 218 ЦПК України, ст.ст. 13, 15, 16 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити частково.

Скасувати реєстрацію права власності на будинок №32 по вул. Садова в с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області, реєстраційний № 2333823 від 31.03.2004 року, номер запису 692 в книзі №3, номер витягу 3227337.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_4 відмовити.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд Львівської області, яка подається протягом десяти днів з дня його проголошення або отримання копії.

СуддяОСОБА_13