Справа №635/4236/16-ц
Провадження 2/635/2082/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

30 червня 2016 року Харківський районний суду Харківської області у складі:

головуючого Панас Н.Л.

при секретарі Сайко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт.Покотилівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Манченківської селищної ради Харківського району Харківської області про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом де вказує, що 29 серпня 1998 року за договором купівлі-продажу він придбав у ОСОБА_2 житловий будинок з надвірними будівлями №7, що знаходиться по пров. Л.Українки, смт.Манченки, Харківського району Харківської області, вказаний договір зареєстрований в Люботинському бюро технічної інвентаризації за реєстровим №1089 та посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_3 Просив визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,15 гектара, яка розташована на території Манченківської селищної ради в сел.Манченки, пров.Л.Українки, №7.

30 травня 2016 року позивач уточнив свої позовні вимоги та просив визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,15 гектара, яка розташована на території Манченківської селищної ради в сел.Манченки, пров.Л.Українки, №7 з цільовим призначенням: для обслуговування житлового будинку, державний акт на на право приватної власності на землю серія ХР-25-68-45075.

Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, якою просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, заяв про розгляд справи зі його відсутність або вікладення розгляду справи суду не надавав.

Тому суд, у відповідності до вимог ст.224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника відповідача, постановивши по справі заочне рішення.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи.

Як передбачено ст.60 ЦПК України, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

На підставі положень ч.3 ст.61 ЦПК України визначені підстави звільнення від доказування. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч.1 ст.317 Цивільного кодексу України, власникові нерухомого майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Як вбачається з договору купівлі-продажу від 29 серпня 1998 року ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 купив житловий будинок з надвірними будівлями №7 що знаходиться по пров.Л.Українки, смт.Манченки, Харківського районого Харківської області, вказаний договір зареєстрований в Люботинському бюро технічної інвентаризації за реєстровим №1089 та посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_3 (а.с.11)

Згідно з вимогами ч.ч.2, 4 ст.120 Земельного кодексу України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою,на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Відповідно до роз'яснень, викладених у підпункті «ґ» пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суд України від 16 квітня 2004 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" (з наступними доповненнями та змінами), при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 року, згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК України до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 року в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до статті 120 ЗК України 2001 року на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 року, згідно зі статтею 377 ЦК України, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК України Законом України від 27 квітня 2007 р. N997-V - і згідно зі статтею 120 ЗК України, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. При переході права власності на будинок або його частину за договором довічного утримання до набувача переходило право на земельну ділянку, де вони розташовані, на умовах, на яких ця ділянка належала відчужувачу. В разі переходу права власності на будівлі та споруди до кількох осіб право на земельну ділянку визначалось пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено в договорі відчуження останніх, а при переході права власності на будівлі та споруди до фізичних або юридичних осіб, які не могли мати у власності земельні ділянки, до них переходило право користування земельною ділянкою. З 1 січня 2010 року до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до статті 377 ЦК України і статті 120 ЗК України в редакції Закону України від 5 листопада 2009 р. №1702-VI.

Спірна земельна ділянка належала ОСОБА_2 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ХР № 25-68-45075, реєстраційний номер №780 від 01 квітня 1997 року (а.с.9).

На зазначеній земельній ділянці, площею 0,15 га розташований житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який відповідно до договору купівлі-продажу серія ААМ № 801703 від 29 серпня 1998 року належить ОСОБА_1 (а.с.11-16)

Оскільки, за договором купівлі-продажу серія ААМ № 801703 від 29 серпня 1998 року право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, сел.Манченки, пров.Л.Українки №7, то право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,15 га, також перейшло до ОСОБА_1

Таким чином, оголошена та досліджена у судовому засіданні сукупність доказів призводить суд до висновку про можливість задоволення позову у повному обсязі, виходячи з того, що відповідно до ст.ст. 30, 67 ЗК України (в редакції 1990 року) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими обєктами переходить у розмірах 0,15 га і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення..

На підставі вищевикладеного, ст.ст.331, 376, 383, 392 ЦК України, ст.ст.30, 67, 120 ЗК України, керуючись ст.ст.5, 6, 8, 10, 60, 212-215, 218, 224-229 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Манченківської селищної ради Харківського району Харківської області про визнання права власності задовільнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,15 гектара, яка розташована на території Манченківської селищної ради в сел.Манченки, пров.Л.Українки №7 Харківського району Харківської області, з цільовим призначенням: для обслуговування житлового будинку, державний акт на право приватної власності на землю серія ХР 25-68-45075.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача, яка подається у письмовій формі протягом десяти днів зі дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржено сторонами повністю або частково до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області.

Апеляційна скарга подається у письмовій формі протягом десяти днів зі дня проголошення рішення.

Особи, які беруть участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів зі дня отримання копії рішення.

Суддя Н.Л.Панас