РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Якуша Н.В.

при секретарі Пічугіної А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПРИВАТБАНК до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 12.11.2012 року ОСОБА_2 отримав кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. 24.08.2014 року позичальник ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 27.08.2014 року.

Позивач вважає, що спадкоємець ОСОБА_1 мав право подати заяву про прийняття або відмову від спадщини у строк з 24.08.2014 року по 24.02.2015 року, посилаючись на те, що в даному випадку, спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідач ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Позивач зазначає про те, що на виконання вимог ч.2 ст.1281 ЦК України ним 22.02.2016 року була направлена претензія кредитора до ОСОБА_5 Харківської державної нотаріальної контори. 10.03.2016 року позивачем було отримано відповідь з ОСОБА_5 Харківської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого ОСОБА_2 із заявами про прийняття спадщини чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії ПАТ КБ «ПриватБанк».

На думку позивача, відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять, в тому числі, кредитні зобовязання померлого позичальника. Спадкування обовязків відбулося відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, так як відповідач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. При цьому, згідно ч.3 ст.1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Позивач вказує і на те, що 12.07.2016 року до спадкоємця було направлено лист-претензію, згідно якого було предявлено вимоги, але ніяких дій не було виконано.

Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що станом на день смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 12.11.2012 року становить 14726 грн. 59 коп., позивач просить задовольнити його вимоги, стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378 грн.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_6, уповноважений довіреністю №3734-К-Н-О від 04.09.2015 року, не зявився, про час, дату і місце судового засідання повідомлявся належним чином, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав, не заперечував проти винесення заочного рішення (а.с.46).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що у позивача відсутні правові підстави щодо вимоги від нього виконання зобовязання померлого сина ОСОБА_2 щодо повернення боргу по кредитному договору, оскільки він з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався, спадщину не отримував через фактичну відсутність спадкового майна (прав, речей) та, відповідно, до нього в порядку спадкування не перейшли обовязки спадкодавця перед іншими особами (кредиторами), зокрема щодо сплати позивачу заборгованості спадкодавця ОСОБА_2 по кредитному договору № б/н від 12.11.2012 року. Крім того зазначав, що кредитний договір був укладений 12.11.2012 року, проте на той час його син вже був занятий з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1, про що свідчить ксерокопія його паспорта. Вказав, що з часу зняття ОСОБА_2 з реєстрації вони разом не проживали.

Дослідивши матеріали справи, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до укладеного договору № б/н від 12.11.2012 року ОСОБА_2 отримав кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору (а.с.6).

Як вбачається з матеріалів справи, 24.08.2014 року позичальник ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 27.04.2014 року (а.с.33).

Судом встановлено, що 30.01.2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з запитом до ОСОБА_5 Харківської державної нотаріальної контори для встановлення інформації про заведення спадкової справи після померлого ОСОБА_2 (а.с.36).

Згідно листа від 24.02.2016 року ОСОБА_5 Харківська державна нотаріальна контора повідомила, що на підставі їх претензії до спадкоємців ОСОБА_2 було заведено спадкову справу. Будь-які особи із заявами про прийняття спадщини чи відмови від неї до нотаріальної контори не звертались (а.с.37).

Вирішуючи по суті позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» суд вважає твердження позивача щодо того, що відповідач прийняв спадщину після померлого сина, а тому повинен відповідати за його кредитні зобовязання необґрунтованими та не приймає до уваги огляду на наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, а згідно приписів ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як вбачається з листа ОСОБА_5 Харківської державної нотаріальної контори від 24.02.2016 року після смерті ОСОБА_2 спадкоємці померлого із заявами про прийняття спадщини або відмову від спадщини у нотаріальну контору не звертались.

Згідно копії паспорта на імя ОСОБА_2, останній був занятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 24.03.2011 року (а.с.31 зворотна сторона).

Тобто, судом встановлено, що на час смерті ОСОБА_2 не був зареєстрований за адресою, де мешкав його батько відповідач по справі, а тому посилання позивача, що ОСОБА_1 фактично прийняв спадщину за померлим сином відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України є безпідставними.

Будь-яких доказів їх сумісного проживання без реєстрації ОСОБА_2 у квартирі відповідача, позивач суду не надав.

Крім того, згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1231 ЦК України передбачено, що до спадкоємця переходить обов'язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. До спадкоємця переходить обов'язок відшкодування моральної шкоди, завданої спадкодавцем, яке було присуджено судом зі спадкодавця за його життя. До спадкоємця переходить обов'язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові із спадкодавця за життя спадкодавця. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину.

Згідно статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Згідно роз'яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012року, при вирішенні спорів щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Тобто, законодавець ставить в залежність обовязок спадкоємців боржника щодо сплати боргу за померлого від розміру одержаного ними у спадщину майна після померлого.

Належних доказів отримання відповідачем після смерті будь-якого рухомого чи нерухомого майна, позивач суду не надав.

Таким чином, матеріали справи не містять у собі відомостей про майно, одержане відповідачем у спадщину після смерті ОСОБА_2, в межах вартості якого вони зобов'язані задовольнити вимоги кредитора - ПАТ КБ «Приват Банк».

Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести та обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст.1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався, або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Отже, 6-місячній строк для звернення з вимогами до спадкоємців, які прийняли спадщину, в силу ч. 2 ст. 1281 ЦК. України нараховується від дня, коли кредитор дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, а не з дня, коли кредитор дізнався про спадкоємців, які прийняли спадщину.

Відповідно до ч. 3 вищевказаної статті, якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Згідно ч. 4 цієї ж статті, кредитор спадкодавця, який не предявив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Судом встановлено, що 30.01.2016 року позивачем була направлена претензія кредитора ОСОБА_5 Харківської державної нотаріальної контори, в якій позивач просив повідомити чи заводилась спадкова справа після померлого боржника, включити його кредиторські вимоги в спадкову масу, повідомити інформацію стосовно осіб, які подали заяву про прийняття спадщини або відмовилися від прийняття спадщини після смерті боржника, а також щодо осіб, які вже прийняли спадщину.

До зазначеної претензії банком було долучено копію свідоцтва про смерть ОСОБА_2, яка не містить будь-яких відомостей про те, коли та від кого ця копія отримана банком.

Отже, на момент направлення до нотаріальної контори претензії, позивачу було відомо про настання смерті позичальника ОСОБА_2, а тому позивачем крім зазначеного вище, також пропущений строк для захисту своїх прав.

З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приват Банк» задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215, 217, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПРИВАТБАНК до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення постановлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя Н.В. Якуша