Справа №585/927/13-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Яковець О. Ф.
Номер провадження 22-ц/788/699/15 Суддя-доповідач - Ільченко
02 березня 2016 року м.Суми
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:
головуючого-судді - Ільченко О. Ю.,
суддів - Гагіна М. В. , Попруги С. В.
за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення
у справі за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Перекопської сільської ради Роменського району Сумської області, третя особа: Управління Держземагенства в Роменському районі про визнання недійсними рішень, свідоцтва про право на спадщину та державних актів на право власності на земельну ділянку,-
Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 13 лютого 2015 року позов ОСОБА_5 задоволено.

1. Визнано недійсними та скасовані:

- рішення Перекопівської сільської ради від 12 травня 2003 року про внесення змін до рішення від 6 вересня 1993 р. № 19, яким ОСОБА_6 передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,5336 га, в тому числі 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; 0,2836 га для ведення особистого селянського господарства;

- рішення Перекопівської сільської ради від 25 червня 2003 pоку, яким затверджений акт розділу земельної ділянки від 23 червня 2003 pоку, внесено зміни до рішення сільської ради від 08 травня 2003 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам», передано у приватну власність ОСОБА_2, ОСОБА_4 земельні ділянки площею по 0,0945 га, ОСОБА_4 площею 0,0956 га, двір площею 0,25 га залишений у спільному сумісному володінні.

2. Визнано недійсним видане 06 червня 2003 року Роменською районною державною нотаріальною конторою ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_4 свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 на земельні ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,5336 га, в тому числі 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; 0,2836 га для ведення особистого селянського господарства;

3. Визнано недійсними:

- виданий 05 червня 2003 року Перекопівською сільською радою ОСОБА_6 державний акт на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 0,5336 га, в тому числі: 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; 0,2836 га для ведення особистого селянського господарства;

- видані Перекопівською сільською радою 12 вересня 2003 року ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_4 державні акти на право власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га по АДРЕСА_1 зареєстровані в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №№ 81, 83, 86;

- видані Перекопівською сільською радою 12 вересня 2003 року державні акти на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1: ОСОБА_2 - кадастровий номер НОМЕР_2, площею 0,0946 га, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 82; ОСОБА_4 - кадастровий номер НОМЕР_3, площею 0,0945 га, за реєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 84; ОСОБА_4 - кадастровий номер НОМЕР_4, площею 0,0945 га, зареєстрований в книзі записів реєстрації держав них актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 85.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 13 травня 2015 року рішення Роменського міськрайонного суду від 13 лютого 2015 року скасовано та постановлено нове рішення, яким в позові ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Перекопської сільської ради Роменського району Сумської області відмовлено.

15 січня 2016 року до апеляційного суду від ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій вони просили суд стягнути з позивача на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 по 2000 грн. витрат по оплаті правової допомоги, 407,50 грн. судового збору та на користь ОСОБА_4 2000 грн. витрат по оплаті правової допомоги, 121,80 грн. судового збору.

Дослідивши матеріали справи та заяви, колегія суддів вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення у справі підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 220 ч. 1 п. 4 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо суд не вирішив питання про судові витрати.

Згідно із ч.ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

У відповідності зі ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору і витрат, пов'язаних з розглядом справи.

У пп. 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз'яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст. ст. 12 , 46 , 56 ЦПК України ).

Із матеріалів справи вбачається, що позов заявлений позивачем щодо порушення його земельних прав відповідачами. Рішенням апеляційного суду від 13 травня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

Відповідачі понесли судові витрати, що складаються із витрат на правову допомогу та оплати судового збору в суді першої інстанції та за апеляційний перегляд справи.

Так, 03 квітня 2013 року між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_7 та ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 укладені Угоди про надання правової допомоги (а.с. 87, 116, 127 т. 1). Згідно з якими ОСОБА_7 надає клієнтам правову допомогу, а саме: підготовка матеріалів та складання заперечення у справі, захист інтересів при розгляді справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій. Винагорода за вищевказану роботу сплачується клієнтами у розмірі по 2000 грн.

Оплата послуг у вказаному розмірі по наданню правової допомоги підтверджується квитанціями (а.с. 88, 117, 128).

Згідно свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця та свідоцтва платника єдиного податку ОСОБА_8 є фізичною особою - підприємцем та здійснює діяльність у сфері права, консультування з питань комерційної діяльності й керування (а.с. 130 - 131 т. 1).

ОСОБА_8 надав відповідачам правову допомогу з приводу представництва інтересів відповідачів в судових засіданнях близько 40 годин, що підтверджується журналами судових засідань (а.с. 62, 134, 147, 196, 230, 241 т. 1, 11, 21, 35, 62, 85, 128, 148, 165, 264 т. 2, 9, 45, 62, 88, 128, 132, 171, 179 т. 3, 50, 63 т. 4), та складання заперечень проти позову, апеляційної скарги, клопотань (а.с. 83, 121, 268 т. 1, 232 т. 2, 139, 183 т. 3).

Згідно зі ст. 1 Закону України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Таким чином, з урахуванням вказаного положення закону та того, що спірні правовідносини, які були предметом судового розгляду, особливої складності не мали, заперечення відповідачів ідентичні за змістом, стосуються однієї і тієї ж спірної ділянки, а тому колегія суддів вважає, що є достатнім стягнути на користь кожного з відповідачів по 1000 грн. судових витрат на правову допомогу.

Сплата судового збору відповідачами за апеляційний та касаційний перегляд справи підтверджується квитанціями (а.с. 97 - 98, 188 т. 2, 219 - 222 т. 3), згідно з якими ОСОБА_3 та ОСОБА_2 сплатили по 407, 50 грн. кожний, а ОСОБА_4 - 121, 80 грн. Отже, вказані суми підлягають стягненню на користь відповідачів.

Отже, з позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі по 1407,50 грн. (1000 грн. + 407, 5 грн.) на користь ОСОБА_3, ОСОБА_2, а на користь ОСОБА_4 - 1121,80 грн. (1000 грн. + 121,80 грн.).

Враховуючи викладене, заява ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення у справі підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 220, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів -

ВИРІШИЛА:

Заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 1407,50 грн. в рахунок повернення судових витрат, пов'язаних з оплатою судового збору та правої допомоги.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 1407,50 грн. в рахунок повернення судових витрат, пов'язаних з оплатою судового збору та правої допомоги.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 1121,80 грн. в рахунок повернення судових витрат, пов'язаних з оплатою судового збору та правої допомоги.

Додаткове рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді -