Головуючий суду 1 інстанції - Ковальов В.М.
Доповідач - Дронська І.О.
Справа № 414/124/16-ц
Провадження № 22ц/782/372/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого судді Дронської І.О.

суддів: Карташова О.Ю., Яреська А.В.

за участю секретаря Попової Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду в місті Сєвєродонецьку Луганської області справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кремінського районного суду Луганської області від 31 березня 2016року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа- Комунальне підприємство «Кремінна-комунсервіс», про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири та стягнення моральної шкоди

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири та стягнення моральної шкоди в обґрунтування якого посилався на те, що 29.11.2015року відбулося перше затоплення належної йому на праві спільної сумісної власності квартири АДРЕСА_1. Квартира була залита водою з квартири АДРЕСА_1, що належить на праві власності відповідачу та розташована поверхом вище. Позивач вимушений був разом із слюсарем перекрити воду. 30.11.2015року він дізнався про те, що ключі від квартири АДРЕСА_1. При огляді квартири разом із ОСОБА_4 вони побачили, що на підлозі кухні квартири АДРЕСА_1 стояла вода, у кухні також була розібрана каналізація, зняті коліна. 01.12.2015року, приблизно о 16-17 годині його квартира була знову затоплена, зі стелі кухні в його квартирі текла вода. На його звернення до відповідача у телефонній розмові останній повідомив, що не приїде до своєї квартири, а попросить сусіда ОСОБА_4 прийти з ключами. Відкривши квартиру разом із ОСОБА_4 вони побачили, що в кухні на підлозі стояла вода, з коліна каналізаційної труби у кухні текла вода. Зібравши воду з підлоги позивач приніс заглушку, яку поставили на трубу та замазали її цементом. 02.12.2016року він звернувся до Кремінської міської ради та ЖЕКу для складання акту обстеження його квартири та фіксування спричинених пошкоджень, оскільки відповідач своєї вини не визнав. Вважає, що залиття його квартири відбулося з вини відповідача, який розібрав у своїй квартирі каналізаційні труби та залишив їх у такому стані, що підтверджується актом комісії від 09.12.2015року у складі: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 Згідно висновку комісії на кухні квартири позивача видно підтоплення, жовті плями на стелі, потріскався гіпсокартон на підвісній стелі, замкнула електропроводка. Потрібен ремонт на кухні. Згідно висновку вартість відновлювального ремонту складає 7819,00грн. Після затоплення його квартири стан його здоров'я різко погіршився, він інвалід 2 групи, будь-які переживання спричиняють страждання, до теперішнього часу він з сім'єю проживають у затопленій квартирі. Вважає, що відповідачем йому також завдано моральну шкоду. Просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь шкоду в сумі 7819,00грн., що складається з вартості ремонту, завдану внаслідок затоплення квартири, моральну шкоду в сумі 10000грн, судові витрати з проведення експертного висновку в сумі 800грн.

Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 31.03.2016року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальні збитки в розмірі 1563,80грн., моральну шкоду в сумі 600грн., а також на користь держави судовий збір в сумі 551,20грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням позивачем ОСОБА_2 подана апеляційна скарга, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та члени його сім'ї є власниками квартири АДРЕСА_2.

Актами від 08.12.2015року встановлено наслідки підтоплення кухні в квартирі позивача, а саме: виявлені жовті плями на стелі, потріскування гіпсокартону на підвісній стелі, замикання електропроводки. Згідно кошторису розмір збитків, що становить вартість ремонту, завданого позивачу внаслідок залиття кухні його квартири у вигляді прямих та непрямих витрат становить 7819грн.

Актами від 02.02.2016року та 04.02.2016року виявлена самовільна врізка каналізаційної труби з кухні квартири позивача у центральний трубопровід системи каналізації до підвалу і встановлено засмічення каналізаційного стояку побутовим сміттям у перекритті між підвалом та першим поверхом цього будинку.

Після ремонту каналізаційної системи відповідача, позивач самовільно, без згоди КП, включив подачу води на будинок, що призвело до більших наслідків залиття його квартири вдруге.

Зазначені обставини повністю відповідають матеріалам справи та сторонами не заперечувались.

Також суд першої інстанції встановив, що відповідач ОСОБА_8, відповідно до Закону України №1875-4 не проводив підготовку технічного обладнання своєї квартири до експлуатації, там не проживав, не дотримувався вимог житлового законодавства щодо здійснення ремонту (реконструкції) свого обладнання, поклався після першого затоплення виключно на ОСОБА_4, не зробив все належне від нього для усунення недоліків у своїй каналізаційній системі, у зв'язку з чим порушив законні права позивача на очікувані ним на належні правила поведінки у сфері житлово-комунальних послуг.

На підставі зазначеного суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що у діях відповідача є всі елементи складу цивільного правопорушення і він не довів суду, що шкода завдана майну позивача відбулася у тому числі не з його вини.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції врахував те, що після ремонту каналізаційної системи відповідача, позивач самостійно, без згоди КП, включив подачу води на будинок, що призвело до більших наслідків залиття кухні його квартири вдруге.

Основною причиною залиття кухні квартири позивача є засмічення стояка централізованої каналізаційної труби, від чого каналізаційна вода піднялася до не справної каналізаційної системи відповідача, а потім залила кухню квартири позивача. Засмічення централізованого каналізаційного стояка не знаходиться під впливом дій відповідача, а тому суд першої інстанції вважав за необхідне визнати вину у залитті кухні відповідача з боку відповідача частково у розмірі 20%, що в грошовому еквіваленті від суми збитків складає 1563,80грн.

Вирішуючи питання щодо моральної шкоди суд першої інстанції, враховуючи положення Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995року № 4, а також вимоги розумності та справедливості, вини сторін та обставин, які не знаходяться у площені їх дій, прийшов до висновку щодо необхідності зменшення розміру моральної шкоди, з урахуванням 20% вини відповідача - до 600грн.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності вини відповідача у залитті квартири позивача.

Згідно зі ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати у порядку придомову територію.

Відповідно до ст.317 ЦКУкраїни власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Положеннями ст.319 ЦК України (ч. ч. 1, 2, 4, 5) передбачено, що власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватись моральних засад суспільства. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян.

Відповідно до ч. 1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом зазначеної норми закону у правовідносинах по відшкодуванню шкоди діє презумпція вини заподіювача шкоди. Обов'язок доказування наявності шкоди та її розміру покладається на позивача, відсутність його вини у заподіянні шкоди повинен довести відповідач.

Отже підставою цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, яке включає в себе: шкоду, протиправне діяння особи, яка її заподіяла, причинний зв'язок між ними та вину заподіювача шкоди.

Відсутність хоча б одного з елементів виключає цивільно-правову відповідальність.

Вимоги ст. ст. 60,179,213,214 ЦПК України зобов'язують суд з'ясувати обставини, що обґрунтовують заявлені вимоги, на підставі наданих на їх підтвердження доказів.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( ст.60 ЦПК України).

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

У своїй позовній заяві позивач ОСОБА_2 посилався на те, що кухня належної йому на праві власності квартири 29.11.2015року була залита, вилив води відбувся із квартири АДРЕСА_1, яка розташована на 2-му поверсі цього ж будинку, тобто поверхом вище. Слюсарем, за заявою позивача, було перекрите постачання води до будинку. 30.11.2015року в квартирі АДРЕСА_1, яку було відкрито сусідом ОСОБА_4, у якого були ключі від цієї квартири, було встановлено наявність води на підлозі кухні, каналізація була розібрана, зняті коліна. 01.12.2015року його квартира знову була затоплена. У квартирі відповідача знову стояла вода на підлозі кухні, з коліна каналізаційної труби витікала вода. Він приніс заглушку, яку поставили та замазали цементом.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач надав копії акту від 08.12.2015року, яким встановлено наявність жовтих плям від підтоплення на стелі кухні, пошкодження гіпсокартону на підвісній стелі, не робочий стан електропроводки, що потребує ремонту кухні, копію зведеного кошторису вартості робіт капітального ремонту ( відновлювальних робіт після затоплення) належної позивачеві квартири та звіт про вартість відновлювальних робіт.

Відповідач ОСОБА_3, спростовуючи позовні вимоги ОСОБА_2, підтвердив, що у квартирі АДРЕСА_1 він постійно не мешкає, каналізація в кухні його квартири була розібрана позивачем та ОСОБА_4, якому він залишив ключі від своєї квартири та який, за його згодою, відкривав квартиру ОСОБА_2 після затоплення квартири останнього. Каналізація в його квартирі була справна. Він не знав про те, що ОСОБА_2 у своїй квартирі зробив переобладнання каналізаційної системи в кухні, а тому не мав можливості передбачити, що у разі засмічення каналізації витік води буде в його квартирі на другому поверсі. Причиною затоплення комісією КП встановлено засмічення каналізації у перекритті між підвальним приміщенням та першим поверхом, до якого він не має відношення. Над його квартирою ще розташовані квартири №№ 18.20,22. Його не попереджали про складання акту про затоплення та необхідну його присутність. До своєї квартири позивач його не пустив. Позивач, після першого незначного затоплення самостійно, без згоди КП та його попередження, відкрив подачу води, що призвело до другого затоплення квартири позивача та завдання останньому збитків. До КП він звертався, його повідомили про прочистку каналізації. У своїй квартирі, після демонтажу, він відновив каналізацію. Своєї вини у затопленні не визнає.

Аналізуючи доводи позовної заяви, пояснення сторін та надані останніми докази в обґрунтування та заперечення позовних вимог, а також пояснення свідків у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступного.

Так, колегією суддів встановлено, що квартира АДРЕСА_2 та квартира АДРЕСА_1 належить відповідно позивачеві та відповідачеві на праві власності.

29.11.2015 року відбулося перше затоплення квартири позивача витіком води з квартири відповідача, що розташована поверхом вище. Подача води до будинку була перекрита слюсарем КП «Кремінна-комунсервіс» за заявкою позивача, а.с.109.

Відповідач у належній йому квартирі постійно не мешкає, ключі від квартири передав сусіду ОСОБА_4, останній, за згодою відповідача, після затоплення відкрив квартиру останнього для обстеження позивачем ОСОБА_2

При обстеженні кухні квартири відповідача, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 була встановлена наявність води на підлозі кухні, яка витікала з каналізації.

Колегія суддів критично оцінює доводи позивача ОСОБА_2 про те, що при першому обстеженні квартири відповідача було встановлено демонтаж колін каналізаційної труби, оскільки ці доводи не доведені належними та допустимим доказами. Квартира відповідача фахівцями не обстежувалась, факт несправності сантехнічного обладнання в квартирі відповідача не встановлений, відповідний акт не складався. Інших доказів, які б підтвердили, що саме внаслідок дій чи бездіяльності відповідача сталося залиття квартири позивача, суду не надано.

З пояснень свідка ОСОБА_4, допитаного у судовому засіданні суду першої інстанції вбачається, що систему каналізації до мийки у кухні відповідача, було розібрано після затоплення, він з ОСОБА_2 розібрали стіл та порушили цілісність каналізації.

Зазначаючи у позовній заяві про те, що з каналізаційної труби у кухні відповідача були зняті коліна, позивач не пояснив необхідність розібрання столу в кухні відповідача, а також можливість установки заглушки без наявності колін каналізаційної труби.

Також, посилаючись на акт КП «Кремінна-комунсервіс» в обґрунтування затоплення квартири з вини відповідача, позивач не звернув уваги на те, що в акті зазначено, про те, що підтоплення квартири позивача з квартири поверхом вище - АДРЕСА_1, зафіксовано зі слів ОСОБА_2 При цьому акт не містить висновків щодо причини затоплення квартири позивача, а.с.8.

Між тим, відповідно до акту КП «Кремінна-комунсервіс» від 02.02.2016року кухонний стояк каналізації був засмічений між підвалом та першим поверхом, а.с.68.

Це спростовує висновок суду першої інстанції про несправність каналізації відповідача та наявність недоліків у каналізаційній системі та про те, що відповідач, як власник, не дотримувався вимог житлового законодавства щодо здійснення ремонту ( реконструкції) свого обладнання.

Факт наявності недоліків в каналізаційній системі відповідача та недбайливе ставлення останнього до сантехнічного обладнання в своїй квартирі у судовому засідання апеляційного суду не знайшов свого підтвердження.

Посилання апелянта на показання свідка ОСОБА_9, яким, як вважає апелянт, спростовані висновки акту від 02.02.2016року, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки судом першої інстанції було встановлено, що слюсарями КП «Кремінна-комунсервіс», у т.ч. й ОСОБА_9, була проведена чистка каналізації та місце засмічення було встановлено також за довжиною приладдя для прочистки каналізаційних труб, яке застосовувалось для чистки до місця засмічення на рівні першого - нижче першого поверху.

Також колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо самовільної врізки каналізаційної труби з кухні квартири АДРЕСА_2 (позивача) у центральний трубопровід системи каналізації до підвалу.

Як вбачається з пояснень апелянта ОСОБА_2 демонтаж каналізаційної труби з кухонного стояку та врізка каналізаційної труби з кухні його квартири до центрального трубопроводу каналізації у підвалі було зроблено вісім років назад. При цьому реконструкція каналізаційної системи відбулася без згоди КП «Кремінна-комунсервіс», без відповідного проекту та була зроблена на його прохання ОСОБА_10, який не є фахівцем з подібних робіт та не має дозволу на проведення таких робіт, що підтверджено у судовому засіданні свідком ОСОБА_10

Колегією суддів встановлено, що за рекомендацією КП «Кремінна-комунсервіс» від 09.03.2016року, а.с.129 ОСОБА_2 звернувся до проектно-технічного інституту щодо розробки проекту на реконструкцію системи побутової каналізації.

Відповідно до загальних вказівок проекту, проектування та розрахунок системи побутової каналізації виконано на підставі нормативних актів щодо водопостачання та каналізаційних систем та передбачає необхідність відповідності робіт, що будуть проводитися, наданих проектом кресленнями та рекомендації обладнання із зазначенням його специфікації та характеристик, а також проведення монтажу у відповідності з правилами виробництва та прийомки робіт за санітарно-технічними нормами, правилами техніки безпеки у будівництві, а.с.130 - 137.

Зазначений проект не містить дати складання, але, зі слів апелянта, проект було складено у 2016році, після затоплення його квартири. Зазначене твердження співпадає з часом звернення ОСОБА_2 до КП «Кремінна-комунсервіс» з питання реконструкції каналізаційної системи - 09.03.2016рік.

Доказів відповідності реконструкції каналізаційної системи, зробленої 8 років тому з вимогами проекту системи побутової каналізації від 2016року позивачем не надано, матеріали справи не містять. Також суду не надано акту прийомки робіт проведеної реконструкції та монтажних робіт у відповідності з загальними вказівками проекту, на який посилається позивач.

Між тим, відповідно до акту від 04.02.2016року КП «Кремінна-комунсервіс» самовільна врізка каналізаційної труби з кухні квартири АДРЕСА_2 до централізованої системи каналізації підвалу будинку не погоджувалась з КП «Кремінна-комунсервіс» та майстром ОСОБА_11, що у наступному призвело до затоплення квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1, а.с.43.

Колегія суддів, враховуючи відсутність акту прийомки робіт проведеної реконструкції та висновку щодо відповідності монтажу нової каналізації положенням проекту не приймає до уваги пояснення свідка ОСОБА_12 про те, що самостійна врізка каналізаційної системи ОСОБА_2 не могла спровокувати залиття квартири.

Заяв щодо призначення експертизи про технічну причину залиття квартири позивача ОСОБА_2 сторонами не заявлялось.

Колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу доводи відповідача про те, що як що би він знав про реконструкцію каналізаційної системи позивача, який цю реконструкцію з мешканцями будинку не узгоджував та останніх про проведені роботи не попереджував, то він знав би про те, що з каналізаційної труби стояку кухні його квартири, у разі засмічення каналізації у підвалі, може бути витік стічних вод, а так, у ситуації що відбулася, він вважав, що витік відбудеться з каналізаційної системи позивача, який його повідомив про те, що викликав слюсаря та він вважав, що засмічення каналізації усунено.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992року, з внесеними змінами та доповненнями, внесеними Постановами Пленуму ВСУ №7 від 08.07.1994року N 11 від 30.09.94, N 15 від 25.05.98, N 9 від 24.10.2003 шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

На підставі вищевикладеного, враховуючи недоведеність у судовому засіданні факту неналежного виконання відповідачем своїх обов'язків, як власника квартири щодо належного утримання системи водопостачання та водовідведення в ній, що стало причиною затоплення квартири позивача ОСОБА_2, та доведеність відповідачем ОСОБА_3 щодо завдання шкоди не з його вини, колегія суддів вважає, що у діях відповідача відсутні обов'язкові елементи складу цивільного правопорушення, яке є підставою цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправне діяння відповідача, як заподіювача шкоди, вини останнього у залитті квартири відповідача та причинний зв'язок між ними, а тому позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 в частині відшкодування матеріальної шкоди задоволенню не підлягають.

Сам по собі факт непроживання відповідача за місцем реєстрації не є підставою для наявності його вини у залитті квартири позивача.

Щодо стягнення моральної шкоди, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ст.1167 ЦК Україна, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пунктом 3 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», застосування передбачено моральна шкода - втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до абзацу другого п.5 Постанови Пленуму ВСУ №4, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення справи.

Враховуючи, що позовна вимога щодо стягнення моральної шкоди є похідною від позовної вимоги про стягнення майнової шкоди, яка задоволенню не підлягає, колегія суддів вважає недоведеною та невстановленою у судовому засіданні наявність вини відповідача у завданні моральної шкоди позивачеві залиттям квартири останнього, а тому позовні вимоги ОСОБА_2 в частині стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди задоволенню не підлягає.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення по справі;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягає застосуванню.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а тому апеляційна скарга ОСОБА_13 підлягає частковому задоволенню.

Судом першої інстанції при ухваленні рішення були неповно з'ясовані обставини, що мають значення по справі, що стало причиною невідповідності висновків суду обставинам справи та порушенню норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог.

Керуючись ч.3 ст.209, 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317,319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Кремінського районного суду Луганської області від 31 березня 2016року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа- Комунальне підприємство «Кремінна-комунсервіс», про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири та стягнення моральної шкоди, відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий

Судді