АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Васильченко О.В.
№22-ц/796/7510/2016 Доповідач - Українець Л.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря Майданець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 04 квітня 2016 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва», Комунального підприємства «Куренівське Подільського району м. Києва» про відшкодування моральної шкоди, завданої залиттям квартири,-

В С Т А Н О В И Л А

У вересні 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися в суд з позовом до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м.Києва», КП «Куренівське Подільського району м. Києва» про відшкодування моральної шкоди, завданої залиттям квартири.

У мотивування вимог посилалися на те, що вони є співвласниками квартири АДРЕСА_1.

У ніч з 13 на 14 червня 2015 року близько 00 год 20 хв. відбулось залиття їхньої квартири, а також сусідньої квартири №59 фекаліями та сечею, які хлинули з унітазів у квартирах №70 та №71 поверхом вище.

Залиття виявив постійний мешканець сусідньої квартири №59 ОСОБА_5, який одразу ж викликав аварійну бригаду та піднявся до сусідів поверхом вище.

Після прибуття аварійної бригади, перекриття гарячої та холодної води по стояку квартир 58-59 / 70-71, ОСОБА_5 разом з ремонтниками піднявся на дах будинку, де помітив, що вхідні двері на дах будинку були виламані і був вільний доступ.

Саме на даху розміщено так звані «переливи» каналізаційних труб, які не були забезпечені балансоутримувачем будинку решітками чи ковпаками, тому до них також був вільний доступ.

Близько 3 години ночі ремонтна бригада з допомогою довгого сталевого дроту прочистила каналізаційну трубу, звідки дістала багато скляних та пластикових пляшок, що й призвело до затоплення їхньої квартири стічними водами.

Вина балансоутримувача полягає в тому, що у зв'язку з його бездіяльністю до горища будинку, на якому знаходиться вихід каналізаційних труб, був вільний доступ. Згідно Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 12 травня 2005 року, повне обмеження доступу на горище покладено на балансоутримувача будинку.

Доказом, який підтверджує вказані обставини, також є акт від 16 червня 2015 року, складений власниками квартир №№58, 59, 70.

Бездіяльністю відповідача їм була завдана майнова шкода в розмір 9000 грн.

Крім того, залиттям квартири їм завдано моральної шкоди, яка полягає в тому, що вони пережили нервовий стрес внаслідок залиття нещодавно відремонтованої квартири, втратили спокій та душевну рівновагу, змушені витрачати нерви під час спілкування з працівниками комунальних служб, які не визнають свою вину, намагаються уникнути відповідальності та не виконують своїх посадових обов'язків, змушені відпрошуватись із роботи для відвідування належної їм квартири для виявлення слідів залиття, витрачати кошти для відновлення пошкодженого майна, дезінфікування ковролінового покриття у житловій кімнаті та боротися з грибком на шпалерах.

Вважають, що їм завдано моральної шкоди у розмірі по 4 500 грн кожному.

З урахуванням наведеного просили суд стягнути з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» та Комунального підприємства «Куренівське Подільського району м. Києва» на їхню користь майнову шкоду в розмірі 4500 грн кожному та моральну шкоду в розмірі 4500 грн кожному.

У подальшому ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року за заявою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про залишення позовних вимог без розгляду в частині відшкодування матеріальної шкоди позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва», Комунального підприємства «Куренівське Подільського району м. Києва» про відшкодування матеріальної шкоди залишеного без розгляду. (а.с. 135)

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 04 квітня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва», Комунального підприємства «Куренівське Подільського району м. Києва» про відшкодування моральної шкоди, завданої залиттям квартири відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_2 та представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу, в якій просять рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Зазначають, що з висновками суду першої інстанції вони не погоджуються, оскільки вони не відповідають нормам матеріального і процесуального права, а також суперечать матеріалам справи і дослідженим судом першої інстанції доказам.

Так, положення ст. 1166 ЦК України передбачає презумпцію вини завдавача шкоди, тому саме на КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» покладено обов'язок довести відсутність його вини у завданні їм шкоди належними і допустимими доказами, тобто відповідач мав би заявляти клопотання про призначення експертизи для встановлення дійсних причин залиття, надавати інші докази про те, що залиття сталось внаслідок винних дій сусідів з 6,7,8 чи 9 поверху над ними, а також про те, що вихід на дах будинку був перекритий належним чином.

Крім того, суд першої інстанції послався тільки на акт про залиття від 27 липня 2015 року, відповідно до якого залиття їхньої квартири сталось із вище розташованих квартир та який не спростовує вину балансоутримувача у завданні їм шкоди.

До того ж, вказаний акт про залиття було складено працівниками обслуговуючої організації заднім числом та за відсутності мешканців залитої квартири.

Також не погоджуються з оцінкою суду показань свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Звертають увагу й на те, що суд не оцінив наданий ними акт від 15 червня 2015 року, який було складено мешканцями квартир №№58, 59, 70.

Отже, пасивна поведінка представника балансоутримувача у спростуванні своєї вини, протиправність дій балансоутримувача, які полягають у незабезпеченні перекриття доступу на дах будинку, у сукупності з доказам завдання їм майнової шкоди, показаннями свідка ОСОБА_5 та відомостями акта від 15 червня 2015 року (які доводять наявність причинно-наслідкового зв'язку між залиттям їхньої квартири та завданою їм шкодою) дають підстави для висновку про наявність усіх складових цивільного правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва», дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вважав, що позивачами не доведена вина відповідачів у залитті квартири.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду з огляду на таке.

Судом встановлено, що станом на день залиття квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №13035329 та №13037654 від 19.11.2013 року. (а.с. 71-72)

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зазначали, що залиття квартири №58 відбулося через бездіяльність КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва», яка полягає в тому, що відповідачем не було забезпечено обмежений доступу на горище будинку, решітки чи ковпаки на так званих «переливах» каналізаційних труб були відсутні, в зв'язку з чим при прочищенні каналізаційної труби ремонтна бригада за допомогою довгого сталевого дроту дістала багато скляних та пластикових пляшок, які знаходились між 5-м і 6-м поверхом, що й призвело до затоплення їхньої квартири стічними водами.

Так, відповідно до Договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 22.01.2014 року, укладеного між ОСОБА_3 та КП «Куренівське Подільського району м. Києва», КП «Куренівське Подільського району м. Києва» зобов'язувалося надавати послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових рите територій у житловому будинку АДРЕСА_3 (а.с. 74)

У пп. 3 п. 13 Договору передбачено, що виконавець зобов'язаний утримувати внутрішньобудинкові мережі в належному технічному стані, здійснювати їх технічне обслуговування та ремонт, вживати своєчасних заходів до запобігання аварійним ситуаціям та їх ліквідації, усунення порушень щодо надання послуг в установлені законодавством строки.

З відповіді на звернення до «Контактного центру м. Києва» вбачається, що у відповідності до рішення Київської міської ради від 09.10.2014 року №270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» створено Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва», яке з 01.04.2015 року є балансоутримувачем житлового та нежитлового фонду Подільського району м. Києва. (а.с. 82)

Згідно із розпорядженням Подільської районної у м. Києві державної адміністрації №50 від 29.01.2015 року з балансу КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» передано на баланс КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» житловий та нежитловий фонд, що належить до комунальної власності територіальної громади м.Києва. (а.с. 105-109)

Таким чином, на момент залиття квартири балансоутримувачем будинку є Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва».

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність одночасно усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини.

Так, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок спростування презумпції вини шляхом доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Заперечуючи проти позову, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» вказувало, що залиття квартири АДРЕСА_3 відбулося вночі з 13.06 на 14.06.2015 року в зв'язку із засміченням внутрішньобудинкового каналізаційного трубопроводу (стояка) з вище розташованих квартир, що підтверджено Актом від 27.07.2015 року, а доводи позивачів щодо причин затоплення їх квартири є припущеннями.

Так, згідно Акта від 27.07.2015 року, затвердженого начальником ЖЕД-702, комісією в складі старшого майстра ОСОБА_8, майстра технічної дільниці ОСОБА_7, слюсаря-сантехніка ОСОБА_9 складено акт про те, що ними була обстежена квартира АДРЕСА_3 з приводу її залиття. Комісією встановлено, що залиття сталося вночі з 13.06 на 14.06.2015 року в зв'язку з засміченням внутрішньобудинкового каналізаційного трубопроводу (стояка) з вище розташованих квартир.

У результаті залиття в квартирі №58 наявні такі пошкодження:

1. коридор площею 2,5 кв.м: на стелі (водоемульсійне пофарбування) жовті плями на площі 1 кв.м, стіни (шпалери звичайні) чорні плями на площі 0,5 кв.м;

2. кімната площею 19,3 кв.м: на стелі (водоемульсійне пофарбування) жовті плями та тріщини на площі 3 кв.м, стіни (шпалери звичайні) чорні плями на площі 5 кв.м, деформовані двері 1 од., залита підлога (ковролінове покриття) 2кв.м;

3. кухня площею 5,6 кв.м: на стелі (водоемульсійне пофарбування) жовті плями та тріщини на площі 3 кв.м;

4. санвузол площею 2,3 кв.м: на стелі (водоемульсійне пофарбування) жовті плями та тріщини на площі 1 кв.м. (а.с. 79)

Актом підтверджено, що залиття квартири АДРЕСА_4 відбулося в зв'язку з засміченням внутрішньобудинкового каналізаційного трубопроводу (стояка).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

За вимогами ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Актом від 27.07.2015 року не підтверджується відсутність вини відповідача у залитті квартири, як і не підтверджується вина мешканців квартир, розташованих вище.

Щодо показів свідка ОСОБА_6 колегія суддів зазначає, що даний свідок у судовому засіданні показав суду, що нічого про день, коли сталося залиття квартири, він не пам'ятає.

Відповідач є балансоутримувачем будинку і згідно Договорупро надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій зобов'язаний утримувати внутрішньобудинкові мережі в належному технічному стані, в тому числі, і внутрішньобудинковий каналізаційний трубопровід (стояк), здійснювати їх технічне обслуговування та ремонт, вживати своєчасних заходів до запобігання аварійним ситуаціям та їх ліквідації.

Відповідач не надав суду допустимих та переконливих доказів того, що засмічення каналізаційної труби відбулося з вини іншої особи, як того вимагає закон, отже не довів відсутність своєї вини, що є його процесуальним обов'язком згідно презумпції завдавача шкоди.

Колегія суддів виходить з того, що за належний технічний стан каналізаційної труби відповідальність несе балансоутримувач.

Матеріали справи не містять жодного доказу того, що балансоутримувач проводив технічний огляд каналізаційної труби, проводив профілактичні роботи для запобігання аварійної ситуації.

Відповідач не вчинив жодних дій до встановлення вини інших мешканців та не надав доказів, які б підтверджували вину інших мешканців будинку в порушенні правил користування каналізаційною трубою, а склав лише акт, в якому формально зазначив, що залиття сталося з вини інших мешканців, без зазначення в чому полягає їх вина та кого конкретно.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою ст. 1167 ЦК України.

Згідно ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4).

У п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 зазначено, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи, залиття у квартирі АДРЕСА_1 мало місце та відбулося в зв'язку з засміченням внутрішньобудинкового каналізаційного трубопроводу (стояка).

Колегія суддів погоджується з доводами позивачів, що залиття квартири призвело до душевних страждань, а тому колегія суддів приходить до висновку про стягнення з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» на користь позивачів моральної шкоди по 500 грн кожному, оскільки такий розмір є розумним та співмірним із обставинами справи, а саме, пошкодженням майна позивачів в результаті залиття.

Разом з тим, не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди з КП «Куренівське Подільського району м. Києва», оскільки на дату залиття квартири вказане підприємство не було балансоутримувачем житлового будинку АДРЕСА_3

На вказане вище суд першої інстанції не звернув уваги та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно частин 1, 5 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У пунктах 36, 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних так кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 року роз'яснено, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом №3674-VI).

Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат згідно з правами, передбаченими статтею 88 ЦПК.

В апеляційній скарзі апелянти просять вирішити питання про розподіл судових витрат за розгляд справи в суді першої інстанції та за розгляд двох апеляційних скарги в суді апеляційної інстанції.

У матеріалах справи відсутні документально підтверджені судові витрати за подання позовної заяви, відтак відсутні підстави для їх стягнення з відповідача.

За подання апеляційної скарги на ухвалу суду від 09 вересня 2015 року позивачем ОСОБА_2 сплачено судовий збір у розмірі 243,60 грн (а.с. 31), а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Також, за подання апеляційної скарги на рішення суду від 04 квітня 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 сплачено судовий збір у розмірі 267,96 грн (а.с. 176), відтак з відповідача КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» на користь позивачів підлягає стягненню судовий збір у розмірі 14,89 грн кожному (1000 грн / 9000 грн * 267,96 = 29,77 грн / 2 = 14,89 грн.

Керуючись статтями 23, 1166, 1167ЦК України, статтями 88, 303, 304, 307, 309, 313,314,316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 04 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» про відшкодування моральної шкоди, завданої залиттям квартири задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 500 грн та сплачений судовий у розмірі 282,85 грн.

Стягнути з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 500 грн та сплачений судовий у розмірі 14,89 грн.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Комунального підприємства «Куренівське Подільського району м. Києва» про відшкодування моральної шкоди, завданої залиттям квартири.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А. Шебуєва