Справа № 349/106/16-ц
Провадження № 2/349/109/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26 квітня 2016 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

у складі головуючого судді Лошак О.О.

з участю секретаря Сірко І.В.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Рогатині цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк звернулося до Рогатинського районного суду Івано-Франківської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 01 липня 2010 року в сумі 20 081,11 грн.

У позовній заяві зазначено, що 01 липня 2010 року між відповідачем по справі ОСОБА_1 і Публічним акціонерним товариством комерційним банком Приват Банк" було укладено кредитний договір про надання кредиту в сумі 5 000 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Договір складається з заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг.

Умови договору позивачем по справі ПАТ КБ ПриватБанк виконано повністю. Відповідач, в терміни, встановлені кредитним договором кошти не повертає, порушує зобовязання щодо повернення чергових частин суми кредиту.

Станом на 25.11.2015 року заборгованість відповідача по кредиту становить 20 081,11 грн. З яких: 4,897,87 грн. заборгованість за кредитом, 11 850, 34 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 1900, 47 заборгованість за пенею та комісією, штрафи 500, 00 грн. фіксована частина, 932, 43 грн. процентна складова. Просили позов задовольнити повністю. Стягнути з відповідача по справі на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк заборгованість за договором б/н від 01.07.2010 року в сумі 20 081,11 грн. та понесені ними судові витрати в сумі 1378,00 грн.

У судове засідання представник позивача не зявився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Просив позов задовольнити повністю, не заперечував щодо постановлення заочного рішення у справі.

Відповідач, представник відповідача у судовому засіданні позову не визнали зовсім. ОСОБА_1 пояснив, що не укладав кредитного договору із позивачем по справі. У період з 04 жовтня 2009 року по 20 січня 2012 року перебував за межами України, а тому фізично не міг укласти договір та підписати його. Просив призначити по справі судову почеркознавчу експертизу на предмет встановлення належності йому підпису на заяві. Крім того, позивачем долучено до справи копію заяви у якій прізвище його матері до одруження зазначено Тіцька, що не відповідає дійсності, він не міг зазначити таких даних у заяві. Також позивачем долучено копію його паспорта, який виданий у 2013 році, хоча договір нібито було укладено у 2010 році. Однак у звязку з тим, що позивачем не надано суду оригіналу заяви з його підписом, від призначення почеркознавчої експертизи відмовився через неможливість її проведення, просив ухвали рішення на підставі досліджених та перевірених у судовому засіданні доказів.

Суд, вислухавши заперечення відповідача, представника відповідача, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку між ПАТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_1, яка надана суду позивачем, 01 липня 2010 року було укладено договір про надання строкового кредиту на суму 5 000 грн., який складався із заяви позичальника від 01 липня 2010 року та «Умов та правил надання банківських послуг», які разом із заявою позичальника складають Договір банківського обслуговування б/н від 01 липня 2010 року.

З розрахунку заборгованості позичальника ОСОБА_1 вбачається, що станом на 25.11.2015 року заборгованість відповідача по кредиту становить 20 081,11 грн. З яких: 4,897,87 грн. заборгованість за кредитом, 11 850, 34 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 1900, 47 заборгованість за пенею та комісією, штрафи 500, 00 грн. фіксована частина, 932, 43 грн. процентна складова.

На виконання ухвали суду від 28 березня 2016 року про надання оригіналу заяви з метою вирішення клопотання відповідача щодо призначення судової почеркознавчої експертизи, на адресу суду 25 квітня 2016 року направлено інформацію про втрату документа. Направлено на адресу суду витяг з програмного комплексу по ідентифікації клієнта за даним кредитним договором, виписку про використання кредитних коштів.

Згідно паспорта ОСОБА_1 для виїзду за кордон, оригінал якого оглянуто у судовому засіданні, 04 жовтня 2009 року ОСОБА_1 виїхав за межі України, повернувся на Україну 20 січня 2012 року. Крім того, перебування ОСОБА_1 за межами України підтверджується оригіналами документів з вільними зразками підписів ОСОБА_1, які надавалися суду з метою призначення почеркознавчої експертизи повчання затриманого про права від 17 листопада 2009 року, квитанціями про здійснення ОСОБА_1 грошових переказів через «WESTER UNION» від 12.06.2011 року, 14.08.2010 року, 01.12.2010 року.

Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін.

Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Предмет доказування складається з обставин, які мають значення для справи і які необхідно довести для її вирішення. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно з ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. За ст. ст.59, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 12.06.2009 р. "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" в судовому засіданні необхідно дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості. Крім того, у ч. 4 ст. 60 ЦПК України визначено, що доказування (а, отже, і рішення суду) не може ґрунтуватися на припущеннях

За ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. Згідно з п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" від 18 грудня 2009 року N 14 при ухваленні рішення суд відповідно до ст. 212 ЦПК України оцінює докази з урахуванням вимог ст. ст. 58 та 59 ЦПК України про їх належність і допустимість. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин та доказів, досліджених і перевірених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення. Позивачем суду не надано оригіналу кредитного договору від 01 липня 2010 року. Витяг з програмного комплексу по ідентифікації особи не може бути належним доказом щодо підписання 01 липня 2010 року ОСОБА_1 кредитного договору. Крім того, відповідачем належними засобами доказування доведено відсутність його на території України у період з 04 січня 2009 року по 20 січня 2012 року, що унеможливлювало вчинення будь-яких дій ним особисто на території України, зокрема укладення та підписання кредитного договору.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,212,214 ЦПК України, суд ,-

в и р і ш и в :

У позові Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 01 липня 2010 року в сумі 20 081,11 грн. (двадцять тисяч вісімдесят одна грн.11 коп.)- відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду ОСОБА_2 Франківської області через Рогатинський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10 денний строк з дня проголошення рішення, особами, які брали участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення в цей же термін з часу отримання копії рішення.

Головуючий: Лошак О.О.