Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2016 р. Справа153/267/16-ц

Категорія 38

Код суду: 231

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Гаврилюк Т.В.

за участю секретаря судового засідання Шарко Л.В.

позивача фізичної особи ОСОБА_1

представника позивача фізичної особи ОСОБА_1 ОСОБА_2

відповідача фізичної особи ОСОБА_3

відповідача фізичної особи ОСОБА_4

відповідача фізичної особи ОСОБА_5

представників відповідача фізичної особи ОСОБА_5 ОСОБА_6 та ОСОБА_7

відповідача фізичної особи ОСОБА_8

відповідача фізичної особи ОСОБА_9

представника відповідача ОСОБА_10 міської ради ОСОБА_11

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Вінницької області

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_10 міської ради Вінницької області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_10 міської ради Вінницької області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. Вказав, що 25 травня 2015 року у місті Ямпіль Вінницької області помер його батько ОСОБА_13. За життя батько працював в ОСОБА_10 автотранспортному підприємстві АТП-10551 і його сімї, як і іншим працівникам цього підприємства рішенням профспілкового комітету АТП-10551 від 13 червня 1985 року (протокол №10) виділили житлову площу в квартирі №1 з чотирьох кімнат площею 57,9 квадратних метрів та виділили йому і ОСОБА_14 гаражі, які були у цьому будинку, що розташований по вулиці Вишнева,52 у місті Ямпіль Вінницької області. Зазначив, що у 1998 році ця квартира була приватизована їхньою сімєю. Одночасно з приватизацією квартири його покійний батько також звертався до приватизаційних органів району із заявою про приватизацію гаража, який його сімї був виділений разом із квартирою в будинку по вулиці Вишневій,52, але там пояснювали, що приватизації підлягає житло, а з приводу порядку приватизації гаражів розяснень не було, а тому не знали як це зробити і просили чекати до вияснення цього питання. 30 липня 2008 року його батько уклав договір купівлі-продажу квартири згідно якого продав ОСОБА_5 свою квартиру №1, що знаходиться у будинку під №52 по вулиці Вишнева у місті Ямпіль Вінницької області та ? частини підвалу в цьому будинку. З технічної документації на вказаний будинок, яка була станом на 28.12.1984 року слідує, що приміщення будинку мали свої позначення та визначену площу, поверховий план з записами 1984 та 1986 року і де приміщення батькового гаража значиться визначенням ІХ та площею 18.3 кв.м. Його покійний батько з дозволу місцевих органів влади побудував поруч цього будинку літню кухню (вулиці Вишнева,52-а), а потім згідно рішення ОСОБА_10 міської ради Вінницької області №92 від 26.03.2008 року та №203 від 15.05.2008 року отримав дозвіл та переобладнав цей будинок під житло. Після смерті батька він вступив у спадщину, успадкував цей будинок. Після продажу квартири АДРЕСА_1 його батько продовжував постійно користуватися гаражем у цьому будинку, так як мав транспортний засіб. У звязку із тим, що батько належним чином не оформив відповідні документи на цей гараж, він після його смерті відповідно замовив і зробив технічну документацію на даний обєкт, але успадкувати його нотаріальним шляхом є неможливим. У звязку із вищевикладеними обставинами він змушений звернутися до суду з даним позовом та просити суд винести рішення, яким визнати за ним право власності на гараж №ІХ загальною площею 18.3 кв.м. у житловому будинку у місті Ямпіль Вінницької області по вулиці Вишнева,52, у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_13, який помер 25 травня 2015 року у місті Ямпіль Вінницької області.

Позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та суду пояснив, що його покійний батько ОСОБА_13 працював в АТП10551 і йому було виділено квартиру №1 у чотирьох квартирному житловому будинку по вулиці Вишнева,52 у місті Ямпіль Вінницької області та закріплено за ним гараж, який розташований під квартирою у підвальному приміщенні. Пізніше його батько продав квартиру відповідачу ОСОБА_5 без гаража. Гаражем продовжував користуватися, так як у нього був транспортний засіб. Після смерті батька він запропонував відповідачеві ОСОБА_5, щоб той купив у нього гараж, однак той не погодився. Пізніше відповідач ОСОБА_5 повісив свій навісний замок на двері гаража. За життя, батько не мав ніяких претензій до відповідача ОСОБА_5 відносно гаража, так як дозволяв йому користуватись гаражем. Вказав, що після смерті батька він не міг знайти ордер на гараж, але зазначив про те, що він був. У нього не збереглися заяви, що підтверджують звернення покійного батька до органів які здійснюють приватизацію. Вказав, що у даному будинку знаходиться два гаражі, одним з яких користувався його батька, а іншим користується сімя ОСОБА_14. Просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та визнати за ним право власності на гараж.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2, який діє на підставі ордеру на надання правової допомоги серії ВН №009792 від 17 березня 2016 року та договору про надання правової допомоги №3 від 17 березня 2016 року позовні вимоги підтримав. Вказав, що на той час не можливо було належним чином оформити право власності на гараж, так як законодавством не було врегульовано механізм приватизації. Але у постанові Пленуму Верховного Суду України сказано, що незалежно від того який це обєкт нерухомості, він має успадковуватися разом з іншим спадковим майном. Будь-яке інше повідомлення чи лист нотаріуса, в якому зазначено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину не позбавляє позивача звернутися до суду за захистом його порушених, невизнаних чи оспорюваних прав. Просив суд вимоги задовольнити та визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно його покійного батька ОСОБА_13

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги визнала та суду пояснила, що весь час спірним гаражем користувався її покійний батько ОСОБА_13 ОСОБА_2 разом із квартирою не продавався. Вказала, що вона від спадкового майна відмовилася на користь позивача. Просить суд позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги визнав та суду пояснив, що його покійний батько ОСОБА_13 все життя користувався гаражем. Після продажу квартири він продовжував користуватися спірним гаражем. Зазначив, що батько звертався до відповідних органів з метою приватизації вказаного гаража. Просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_8 у судовому засіданні позовні вимоги визнала та суду пояснила, що гаражем користувався покійний ОСОБА_13 Квартиру продав без гаража. Їй було відомо, що один гараж належить ОСОБА_13, а другий гараж ОСОБА_15 Просила суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_9 у судовому засіданні позовні вимоги визнала та суду пояснила, що ОСОБА_13 отримав житло на підставі протоколу профкому АТП. Потім вони приватизували квартиру. Один гараж надано ОСОБА_13, а інший ОСОБА_15 Ордера видавали всім. Вказала, що гараж не може бути приватизованим, а рахується за квартирою. На даний час гараж знаходиться на праві користування. Просила суд позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що з моменту купівлі ним квартири у покійного ОСОБА_13 він набув усіх прав та обовязків, які мав попередній власник квартири. Він придбав квартиру на підставі договору купівлі-продажу. Квартира продалася з ? частки підвального приміщення, в якому знаходиться гараж. Просить суд у позові відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_6, який діє на підставі довіреності від 22 квітня 2016 року у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що гараж не є окремим обєктом. В архівах відсутні ордери на гараж, так як на нежитлові приміщення, гаражі ордера не видавалися. Позивач не обґрунтував чим порушуються його права ОСОБА_10 міською радою Вінницької області та усіма іншими відповідачами, окрім ОСОБА_5 Окрім того, у матеріалах справи відсутня вмотивована постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій, що є підставою для відмови у позові. Зазначив, що постійно гараж використовувався як допоміжне приміщення. На нього непотрібно окремих правовстановлюючих документів. Просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити та вирішити питання щодо судових витрат відповідно до ст..88 ЦПК України повязаних із їх переїздом.

Представник відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_7, який діє на підставі довіреності від 22 квітня 2016 року у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд у задоволенні позову відмовити за необґрунтованості.

Відповідач ОСОБА_12 у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. У матеріалах справи присутня розписка ОСОБА_12 про те, що останньому відомо дату та час розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив, заперечень суду не надав, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи в його відсутність до суду не надійшло.

Представник відповідача ОСОБА_10 міської ради Вінницької області ОСОБА_11, який діє на підставі доручення на ведення справи в суді №02-12/320 від 25.04.2016 року у судовому засіданні суду пояснив, що гаражем користувався ОСОБА_13 На баланс КП житловий будинок не поставлено. Вказав, що у приватизацію гаражі не входили, а лише підвальні приміщення. У приватизації гаража ОСОБА_13 було відмовлено у звязку із ти, що не було практики та порядку приватизації гаражів. Щодо позовних вимог покладається на розгляд суду.

Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини:

Із досліджених судом письмових доказів, які є у справі ОСОБА_16 про смерть серії І-АМ №325568 виданого 29 травня 2015 року судом встановлено, що ОСОБА_13 помер 25 травня 2015 року у місті Ямпіль Вінницької області. ОСОБА_16 про право на спадщину від 15 грудня 2015 року судом встановлено, що спадкоємцем житлового будинку, що знаходиться у місті Ямпіль Вінницької області по вулиці Вишневій,52-а, що належав спадкодавцю ОСОБА_13, який помер 25 травня 2015 року, на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок є його син ОСОБА_1 ОСОБА_16 витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕКМ №56984 від 16.12.2015 року судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що розташований по вулиці Вишнева,52-а у місті Ямпіль Вінницької області. Із повідомлення завідуючої ОСОБА_10 державною нотаріальною конторою №1410/01-16 від 16 грудня 2015 року судом встановлено, що неможливо видати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації у звязку із відсутністю документів, що підтверджують право власності на гараж, який зі слів позивача належав померлому 25 травня 2015 року ОСОБА_13 ОСОБА_16 виписки до протоколу №10 профкому ОСОБА_10 АТП10551 від 13 червня 1985 року судом встановлено, що ОСОБА_13 надано житлову площу з фонду підприємства площею 57,9 кв.м., а також за ним та ОСОБА_17 закріплено гаражі. Із рішення виконавчого комітету ОСОБА_10 міської ради народних депутатів Вінницької області №250 від 30.05.1989 року судом встановлено, що ОСОБА_18 надано дозвіл на будівництво господарської будівлі на території чотирьох квартирного житлового будинку №52 по вулиці Вишнева у місті Ямпіль Вінницької області. Із свідоцтва про право власності на житло від 04 червня 1998 року судом встановлено, що квартира №1, яка знаходиться по вулиці Вишнева,52 у місті Ямпіль Вінницької області належить на праві власності ОСОБА_13 та членам його сімї ОСОБА_18, ОСОБА_19 в рівних частках кожному. Із рішень виконавчого комітету ОСОБА_10 міської ради Вінницької області №92 від 26.03.2008 року, №203 від 15.05.2008 року, викопіровки з опорного плану міста Ямпіль Вінницької області судом встановлено, що ОСОБА_13 проживав у житловому будинку, який розташований по вулиці Вишнева,52-а у місті Ямпіль Вінницької області. Із договору купівлі-продажу від 13 липня 2008 року судом встановлено, що відповідач ОСОБА_5 набув у власність (купив) квартиру під номером 1, що знаходиться в будинку №52 по вулиці Вишнева у місті Ямпіль Вінницької області, яка складається із чотирьох житлових кімнат (2,3,4,7), коридору (1), ванної (5), кухні (6), туалету (8), лоджії, веранди (ХІ), 1/4 частини підвалу літера А1. Із фото таблиць судом встановлено, що гараж розміщений в цокольному приміщенні житлового будинку по вулиці Вишнева,52 у місті Ямпіль Вінницької області. Із акту від 10 березня 2016 року складеного комісією ОСОБА_10 міської ради Вінницької області судом встановлено, що гараж з вбудованим підвальним приміщенням належить ОСОБА_1 ОСОБА_16 ксерокопії спадкової справи №249/2015 до майна померлого 25 травня 2015 року ОСОБА_13 судом встановлено, що позивач успадкував після смерті свого батька ОСОБА_13 житловий будинок, що розташований по вулиці Вишнева,52-А у місті Ямпіль Вінницької області та грошові вклади. Із рішення виконавчого комітету ОСОБА_10 селищної ради народних депутатів Ямпільського району Вінницької області №176 від 26.06.1985 року судом встановлено, що ОСОБА_13 виділено комунальну квартиру №2 житловою площею 57,9 кв.м.

Із показань свідка ОСОБА_20 даних ним у судовому засіданні судом встановлено, що житловий будинок, що розташований по вулиці Вишнева,52 у місті Ямпіль Вінницької області побудований за кошти ОСОБА_10 АТП, не переданий на баланс міської ради. Всі квартири у даному будинку приватизовані. Є окремий доступ до гаражів. Гараж не є окремим обєктом.

Із показань свідка ОСОБА_21 даних нею у судовому засіданні судом встановлено, що квартира була продана і зазначено, що разом із квартирою було продано ? частини підвального приміщення. Мови про гараж не було. Приватизовувалося житло, а інші приміщення передавалися у користування. Ніде не було зазначено, що до 1/4 підвального приміщення відноситься гараж. Гараж не є окремим обєктом. Він знаходиться у підвальній частині будинку і є допоміжним приміщенням.

Із показань свідка ОСОБА_22 даних нею у судовому засіданні судом встановлено, що у чотирьох квартирному житловому будинку, що розташований по вулиці Вишнева,52 у місті Ямпіль Вінницької області є два гаражі під квартирами. Одним гаражем користувався покійний ОСОБА_13, а іншим її батько ОСОБА_15 Після продажу квартири останній продовжував користуватися гаражем. Особисто бачила ордер про надання квартири та гаража своєму батьку.

Що стосується свідка ОСОБА_23, то позивач вказав, що його немає потреби допитувати, інші учасники не заперечували проти цього, і відповідно було змінено порядок зясування обстави справи та дослідження доказів.

Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін та покази свідків, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи із наступного:

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Із оглянутої у судовому засіданні інвентаризаційної справи №120 житлового будинку по вулиці Вишнева,52 у місті Ямпіль Вінницької області судом встановлено, що право власності на спірний гараж за спадкодавцем ОСОБА_13 зареєстровано не було.

Оскільки за життя спадкодавець не оформив у встановленому законом порядку своє право власності на спадкове майно - гараж, що розташований в цокольному приміщення будинку по вулиці Вишнева,52 у місті Ямпіль Вінницької області, ОСОБА_1 позбавлений можливості належним чином оформити спадщину на своє ім'я.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В даному випадку право позивача на спадкове майно ніким не оспорюється і він не втратив документа, який би засвідчував його право власності, чи право власності спадкодавця на спадкове майно.

Даний факт стверджується тим, що позивачем суду не надано належних документів, які б посвідчували право власності спадкодавця на спадкове майно.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на спадкове нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку позивач, як спадкоємець, повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на гараж.

Отже, суд вважає, що визнання права власності за позивачем в даному випадку є неможливим, оскільки ним не надано доказів того, що за життя спадкодавець набув права власності на спадкове майно - гараж.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд враховує, що виплата сум сторонам та їх представникам, свідкам, спеціалістам, перекладачам, експертам передбачає відшкодування витрат, понесених ними у звязку з переїздом до іншого населеного пункту та явкою до суду, у порядку, передбаченому статтями 85, 86 ЦПК України.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року №590 «Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» вбачається, що граничний розмір компенсація витрат повязаних з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, її представникові, а також свідкам, спеціалістам, перекладачам та експертам не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження.

Як вбачається із матеріалів справи, представник відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_6 надав суду чек №102493 від 25 квітня 2016 року за покупку 39,42 літри пального на загальну суму 634 гривні 27 копійок. Проте, до вказаного чека представником не додано розрахунку, чому саме така кількість літрів потрібна була для переїзду із міста Вінниця у місто Ямпіль Вінницької області. Тому суд вважає, що вказана сума судових витрат не підлягає компенсації представнику відповідача, так як відсутній розрахунок та вказана сума не відповідає постанові КМУ від 27 квітня 2006 року №590 «Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», і відповідно суд має підстави для відмови стягнення судових витрат на оплату пального.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 62, 63, 64, 88, 212, 213, 214, 215, 292, 294 ЦПК України, ст.1216-1218, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні заявлених позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_10 міської ради Вінницької області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Ямпільський районний суд Вінницької області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий Т.В.Гаврилюк