У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Завгородньої І.М., ІваненкоЮ.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до районного комунального підприємства «Заліщицьке туристичне бюро» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок падіння дерева, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 22 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 09 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що з 08 по 09 серпня 2015 року він разом зі своєю сім'єю відпочивали в урочищі «Червоногород» біля с. Нирків Заліщицького району Тернопільської області. При в'їзді в урочище позивач сплатив відповідачу 30 грн за надання туристичних послуг.

09 серпня 2015 року приблизно о 15 год. на автомобіль позивача «Рено Трафік», державний номерний знак НОМЕР_1, який був припарковий у зоні відпочинку, впало дерево, внаслідок чого автомобіль зазнав механічних пошкоджень на суму 151 088 грн.

Просив стягнути з районного комунального підприємства «Заліщицьке туристичне бюро» вартість відновлюваною ремонту пошкодженого транспортного засобу у розмірі 151 088 грн та 10 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Заліщицького районного суду Тернопільської області від 22 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 09 березня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 08 серпня 2015 року ОСОБА_4 разом із сім'єю на належному йому автомобілі «Рено Трафік», державний номерний знак НОМЕР_1 приїхали з метою відпочинку в урочище «Червоногород» Заліщицького району Тернопільської області.

Згідно з копією фіскального чеку районного комунального підприємства «Заліщицьке туристичне бюро» 08 серпня 2015 року позивач сплатив 30 грн за надання послуг із заїзду автомототранспорту в зону відпочинку урочище «Червоногород» (а. с. 41).

09 серпня 2015 року в урочищі «Червоногород» Заліщицького району Тернопільської області на автомобіль «Рено Трафік», державний номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_5 впало дерево, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження.

Згідно з висновком № 80-08-15 експертного авто-товарознавчого дослідження від 14 серпня 2015 року, вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Рено Трафік», державний номерний знак НОМЕР_1 склала 151 088 грн (а. с. 53−67).

Із матеріалів справи вбачається, що 23 травня 2007 року до Єдиного Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців внесені відомості про державну реєстрацію районного комунального підприємства «Заліщицьке туристичне бюро» (а. с. 28).

Згідно зі статутом районного комунального підприємства «Заліщицьке туристичне бюро» від 2011 року засновником та власником підприємства є Заліщицька районна рада Тернопільської області. Підприємство створене для задоволення районних, суспільних потреб в обслуговуванні громадян щодо надання їм туристичних, туристично-оздоровчих послуг з метою отримання прибутку в інтересах територіальної громади району; для задоволення соціальних економічних потреб колективу шляхом систематичного здійснення виробничої, торговельної та іншої господарської діяльності (а. с. 31).

З метою впорядкування місць масового відпочинку населення на берегах та прилеглих до них територій рік Дністер, Серет, Джурин, Касперівського водоймища, в урочищі «Червоногород», здійснення екологічних заходів з покращення мікроклімату, санітарного очищення (збирання, зберігання, перевезення побутових відходів) для запобігання шкідливому впливу факторів середовища життєдіяльності на життя і здоров'я людини, впорядкування паркування автомототранспорту Заліщицька районна рада Тернопільської області рішенням від 06 травня 2011 року № 106 зобов'язала районне комунальне підприємство «Заліщицьке туристичне бюро» забезпечити: прибирання берегів річок, зеленої зони, дезінфекцію вбиралень, а також перевезення зібраних відходів до 8 години ранку; встановлення контейнерів для зберігання побутових відходів поза межами прибережної захисної смуги річок і водойм та пляжної зони; влаштування громадських вбиралень з розрахунку одне місце на 75 відвідувачів на відстані не менше 50 метрів до місця купання; влаштування місць для паркування автомототранспорту; встановлення шлагбауму при в'їзді в зони відпочинку; збір коштів за в'їзд у зону відпочинку автомототранспортом (а. с. 39).

Рішенням Заліщицької районної ради Тернопільської області від 31 січня 2014 року № 446 для забезпечення зазначених робіт зобов'язано районне комунальне підприємство «Заліщицьке туристичне бюро» стягувати плату за надання послуг із автомототранспорту в зону відпочинку «Урочище «Червоногород» у таких розмірах: мотоцикли - 5 грн; легкові автомобілі, призначені для індивідуальних перевезень пасажирів, що мають від 2 до 5 місць, включаючи місце водія - 20 грн; легкові автомобілі, призначені для індивідуальних перевезень пасажирів, що мають від 6 до 8 місць, включаючи місце водія - 30 грн; автобуси - від 40 до 70 грн; вантажні автомобілі - від 20 до 35 грн (а. с. 40).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_4 вважав, що районне комунальне підприємство «Заліщицьке туристичне бюро» неналежно виконувало договірні зобов'язання з надання туристичних послуг, а саме: не створило безпечні умовив місці відпочинку, що привело до пошкодження автомобіля деревом. Посилався на ст. ст. 526, 610, 1166, 1167 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Як роз'яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між шкодою та поведінкою заподіювача; г) вина.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не доведено вини відповідача у спричиненні збитків позивачу та причинного зв'язку між протиправною поведінкою відповідача та збитками, оскільки відсутні як докази про передачу в оренду чи користування відповідачу земельної ділянки в урочищі «Червоногород», де сталася пригода, так і докази, що за стан дерев у цій місцевості відповідало районне комунальне підприємство «Заліщицьке туристичне бюро».

Крім того, не доведено виникнення договірних зобов'язань між сторонами і обсягу прав й обов'язків контрагентів, оскільки відповідальність, що випливає з договору регулюється договором. Докази про наявність конкретних зобов'язань відповідача у справі відсутні, про що зазначили і суди першої й апеляційної інстанцій.

Доводи позивача про те, що відповідач повинен був забезпечити зберігання транспортного засобу на паркінку не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки з пояснень сторін убачається, що місця для паркування автомобілів в урочищі «Червоногород» не визначені, місце паркування свого автомобіля позивач обрав самостійно, без допомоги працівника районного комунального підприємства «Заліщицьке туристичне бюро», виходячи виключно зі своїх побажань та інтересів.

Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, обґрунтовано відмовив у позові. Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 22 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 09 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М., Завгородня І.М., Іваненко Ю.Г.