Єдиний унікальний номер 227/41/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1077/2016
Головуючий у 1 інстанції Притуляк С.А. Єдиний унікальний номер 227/41/16-ц
Доповідач Постолова В.Г. Номер провадження 22-ц/775/1077/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2016 року

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді: Постолової В.Г.

суддів: Дундар І.О., Санікової О.С.

за участю секретаря: Марченко Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 11 квітня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» про відшкодування моральної шкоди

В С Т А Н О В И В :

В січні 2016 року позивач звернувся з вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що він з 7.10.2013 року перебував у трудових відносинах з відповідачем , працював прохідником підземним 4 розряду з повним робочим днем шахті, в подальшому був переведений гірномонтажником підземним 4 розряду з повним робочим днем в шахті.

Відповідно до наказу № 200 від 16.10.2015 року його було звільнено за згодою сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України.

12.07.2014 року при виконанні трудових обов*язків з ним стався нещасний випадок на виробництві , внаслідок чого він отримав травму та підприємством було складено акти по формі Н-1,Н-5.

Відповідно до висновку МСЕК від 21.10.2014 року йому було вперше встановлено 25 % втрати професійної працездатності у зв*язку з трудовим каліцтвом.

В подальшому відповідно до висновку МСЕК від 4.11.2015 року йому було повторно встановлено 25% втрати професійної працездатності у зв*язку з трудовим каліцтвом до 4.11. 2017 року.

Виходячи з глибини моральних та фізичних страждань, з наявності негативних наслідків для нього, які виникли внаслідок отримання трудового каліцтва , значного погіршення стану його здоровя просив стягнути з відповідача на його користь на відшкодування моральної шкоди 50 000 грн. та судові витрати в розмірі 3000 грн .

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 11 квітня 2016 року позовні вимоги задоволені частково, стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 5 000 грн., витрати на правову допомогу в сумі 1200 грн.,та судовий збір у розмірі 551 грн.20 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у позові, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, зокрема посилаються , що позивачем під час виконання своїх трудових обов'язків 12.07.2014 року було порушено вимоги ст.14 Закону України «Про охорону праці», п.1.10 Інструкції про охорону праці робітника підземного та п.5 Правил безпеки у вугільних шахтах , суд безпідставно відмовив в призначенні судово-психологічної експертизи, та не зазначив якими доказами підтверджується встановлення моральної шкоди , позивачем не надано доказів належного документального підтвердження та розрахунку витрат на правову допомогу.

В судове засідання апеляційного суду сторони не з'явилися, про час та місце розгляду справи вони повідомлені належним чином відповідно до телефонограм.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи скарги , апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню за таких підстав.

Встановлено, що позивач з 7.10.2013 року перебував у трудових відносинах з відповідачем , працював прохідником підземним 4 розряду з повним робочим днем шахті, в подальшому був переведений гірномонтажником підземним 4 розряду з повним робочим днем в шахті.

Відповідно до наказу № 200 від 16.10.2015 року його було звільнено за згодою сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України.

Відповідно до висновку МСЕК від 21.10.2014 року йому було вперше встановлено 25 % втрати професійної працездатності у зв*язку з трудовим каліцтвом.

В подальшому відповідно до висновку МСЕК від 4.11.2015 року йому було повторно встановлено 25% втрати професійної працездатності у зв*язку з трудовим каліцтвом до 4.11. 2017 року.

Ухвалюючи рішення, суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що позивачеві заподіяно моральну шкоду, обов'язок по відшкодуванню якої необхідно покласти на відповідача.

Такий висновок суду відповідає вимогам ч.2ст. 153,ст. 237-1 КЗпП України відповідно з якими забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв*язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Пунктом 27 ст. 77 Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" зупинено дію абзацу четвертого статті 1 (в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей), підпункту "е" пункту 1 частини першої статті 21, частини третьої статті 28 та частини третьої статті 34; частини п"ятої статті 47 Закону України "Про загальнообов'язкове соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності".

На час виникнення у позивача права на відшкодування моральної шкоди внаслідок втрати 25% професійної працездатності у зв*язку з трудовим каліцтвом відповідно до висновку МСЕК від 21.10.2014 року норма закону щодо обов"язку Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України по відшкодуванню моральної шкоди застрахованим особам, не діяла.

В п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-9/2004 року зазначено, що ушкодження здоров"я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов"язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання.

Факт ушкодження здоров"я позивача підтверджений висновком МСЕК.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди зі змінами внесених Постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 року № 5- розмір відшкодування моральної ( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер та тривалість страждань, стан здоров*я потерпілого , тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При встановленні розміру відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції врахував характер фізичних та моральних страждань позивача , погіршення стану здоров*я , і враховуючи конкретні обставини справи , з урахуванням принципів розумності та справедливості вірно визначив його у розмірі 5000 грн.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безплатної правової допомоги.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Відповідно до ст. 1 Закону України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п. 47 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Матеріали справи містять договір доручення на надання юридичних послуг, укладений 23 листопада 2015 року між позивачем та юридичною фірмою « ОСОБА_2 і право» в особі директора ОСОБА_2 що діє на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В02 №848524, кошторис № 368 від 8.02.2016 року на виконання робіт по наданню правової допомоги , квитанцію до прибуткового касового ордера №368 від 05.01.2016 року про сплату позивачем 3000 грн. за вказаним договором. (а.с.21,32,33). З урахуванням обсягу фактично наданих послуг: складання позовної заяви та участі в судових засідання суд дійшов правильного висновку щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 1200 грн.

Доводи скарги були предметом дослідження суду першої інстанції і не спростовують правових висновків суду .

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.

Керуючись ст.ст.303, 307,308, 314-315 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» відхилити .

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 11 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: