Справа № 305/2311/15-ц
Провадження по справі № 2/305/256/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2016 року. Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючої - судді Бліщ О.Б.

секретаря - Вербещук В.А.,

за участю: позивача - ОСОБА_1

відповідачки - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області в особі Рахівського районного відділу ГУ ДМС України в Закарпатській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області в особі Рахівського районного відділу ГУ ДМС України в Закарпатській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

Позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом належить на праві приватної власності в цілій частині житловий будинок №6, що розташований по вул. А.Волошина у смт. Великий Бичків, Рахівського району, Закарпатської області (стара адреса смт. В. Бичків, вул. Горького №6).. В даному житловому будинку на день звернення позивача до суду, окрім нього та його сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без його згоди є зареєстрованою відповідачка, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. При цьому, договору житлового найму між позивачем, як власником нерухомого майна та відповідачкою, як наймачем, не укладалося. Зняти з реєстрації місця проживання відповідачку, ОСОБА_2, в добровільному порядку для нього являється неможливим, оскільки вона відмовляється добровільно знятися з реєстрації, що змушує позивача звернутися до суду за вирішенням даного спору шляхом прийняття відповідного судового рішення. У звязку із реєстрацією в даний час відповідачки ОСОБА_2 у житловому будинку, належному позивачу на праві приватної власності, порушується його право приватної власності на саме житло, як на власність, так і на право його вільного та безперешкодного використання, володіння та розпорядження за цільовим призначенням. Відповідачка ОСОБА_1Д, членом сім'ї ОСОБА_1 не являється, оскільки між ними розірвано шлюб 09.06.2015 року. Спільне господарство ними не ведеться, витрати по утриманню житла відповідачка не несе. Просив суд визнати громадянку ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилими приміщеннями будинку №6, розташованого по вул. А Волошина (стара назва Горького) у смт. Великий Бичків, Рахівського району, Закарпатської області. Судові витрати залишає за собою.

В судовому засіданні позивач, ОСОБА_1, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та показав суду, що відповідачка була зереєстрована в його будинку, під час перебування ними у шлюбі, однак оскільки на даний час шлюб між ними розірвано, відповідачка не являється членом його сім`ї, тому він бажає визнати її такою, що втратила право користування жилим приміщення, з підстав наведених у позовній заяві. На задоволенні позову наполягає.

Відповідачка, ОСОБА_2, в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, та показала суду, що з позивачем по справі вона перебувала в зареєстрованому шлюбі, який розірвано, на підставі рішення Рахівського районного суду від 09.06.2013 року . З моменту їх одруження, а саме з травня 1991 року, вона проживає в дворогосподарстві №6 по вул. А. Волошина, смт. Великий Бичків, Рахівського району. Після розірвання шлюбу з позивачем, проживає в старому будинку даного дворогосподарства, тоді як позивач проживає в літній кухні, яка перебудована за їхні спільні кошти на житловий будинок, а отже в подальшому вона вправі порушувати питання про розподіл майна. Знятися з місця реєстрації відмовляється, оскільки як зазначено вище, літню кухню вони перебудовували за спільні кошти під час шлюбу, вона несе всі витрати на утримання житлового приміщення, в якому проживає, та веде там господарство. Знятися з реєстрації відмовляється також тому, що не має куди приписатися, так як іншого житла крім даного, не має, окрім того на даний час хворіє.Вважає позовні вимоги безпідставними та просить відмовити в їх задоволенні.

Представник третьої особи Рахівського РВ ГУ ДМС України повторно в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, причини їх неявки суду не відомі.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд, приходить до наступного висновку.

Стаття 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 березня 2006 року, виданого державним нотаріусом Рахівської ДНК, ОСОБА_1, являється власником житлового будинку №6 що по вул. А.Волошина (колишня Горького), в смт. Великий Бичків, Рахівського району, Закарпатської області разом з прилеглими до нього надвірними та господарськими спорудами.

Відповідно до даних будинкової книги, в даному дворогосподарстві прописина ОСОБА_2, з якою позивач перебував в зареєстрованому шлюбі, що на підставі рішення Рахівського районного суду від 09.06.2015 року між ними розірвано.

Згідно статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач в даному позові просить зняти відповідачку такою, що втратила право на користування жилим приміщенням будинку №6 по вул. А. Волошина в смт. Великий Бичків, Рахівського району, мотивуючи тим, що вона там прописана без його згоди, на даний час не являється членом його сім`ї не несе витрати на утримання та обслуговування будинку та не веде там господарства. Однак твердження позивача спростовуються як матеріалами справи так і показами відповідачки. Так, згідно даних будинокової книги, відповідачка ОСОБА_2 прописана в спірному будинку з 08 лютого 2006 року, тобто, під час перебування у шлюбі з позивачем, що підтверджує факт згоди ОСОБА_1 на прописку відповідачки у його житловому будинку, та спростовує твердження позивача про те, що відповідачка прописана в будинку без його згоди.

Стаття 47 Конституції України гарантує, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Частинами 4,5 ст. 9 Житлового Кодексу України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Як на підставу позовних вимог позивач посилався й на те, що на даний час відповідачка не являється членом його сім`ї, оскільки шлюб між ними розірвано. Однак, згідно частини 4 ст. 156 Житлового Кодексу до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Окрім того, в судовому засіданні , із пояснень сторін, встановлено, що літня кухня будовувалася ними спільно, в період перебування у шлюбі, отже між сторонами можливий і майновий спір щодо спільного майна подружжя.

Згідно норм чинного законодавства, суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з підстав передбачених ст. 71 або ст. 107 ЖК, а саме в разі відсутності цієї особи за місцем реєстрації понад встановлені строки (понад 6 місяців), та розірвання договору найму жилого приміщення наймачем. Однак, жодної з вищенаведених підстав позивачем не вказано та не доведено, натомість ОСОБА_2 весь час проживала в спірному будинку, нікуди з нього не виїзджала, утримує та доглядає його, здійснює всі необхідні платежі, іншого житла не має.

Суд вважає, що наведені в судовому засіданні обставини на підтвердження позовних вимог не доведені позивачем, тому в задоволенні даних позовних вимог слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись положеннями ст.ст.10, 58, 60, 209, 212, 213, 223, 294 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Головного Управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області в особі Рахівського районного відділу ГУ ДМС України в Закарпатській області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до цивільної палати апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча: Бліщ О.Б.

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду: Бліщ О.Б.