Дата документу 17.08.2016
Справа N 320/4166/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
«17» серпня 2016 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого - судді Кучеренко В.В.
при секретарі Прозоровій Т.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності за набувальною давністю,
Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, від її представника ОСОБА_1 надійшла заява з проханням розглянути справу за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час і дату судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчить оголошення в газеті «Урядовий курєр» яке є в матеріалах справи, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за їх відсутності від них не надходило, тому суд визнає їх неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за їх відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на імя голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, ч.1 ст. 224 ЦК України урегульовує питання ухвалення заочного рішення. При цьому, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не зявився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за його відсутності та в звязку з неявкою відповідачів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами.
Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно копії свідоцтва про право власності на житло № 1494 від 08.02.1996 року, квартира що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 належить ОСОБА_8 та ОСОБА_4 на праві приватної, спільної власності в рівних долях /а.с.7/.
Відповідно копії рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради народних депутатів від 19.03.1996 року № 102/13, ОСОБА_3 було дозволено продаж квартири АДРЕСА_6 /а.с.21/.
Згідно довідки Мелітопольської міської державної нотаріальної контори від 22.08.1996 року заборони і арешти на квартиру АДРЕСА_6 відсутні /а.с.20/.
08.10.1996 року ОСОБА_3 довіреністю уповноважила ОСОБА_5 продати АДРЕСА_7 на умовах на його власний розсуд , підписати договір купівлі-продажу, отримати гроші, підписувати документи та вчинювати всі інші дії повязані з даним дорученням. Строк дії довіреності до 08.10.1997 року. Довіреність посвідчена державним нотаріусом Першої Севастопольської державної нотаріальної контори, реєстровий номер 1-Д-1938 /а.с.22/.
Відповідно довідки КП «Мелітопольське МБТІ від 13.01.2016 року № 42, станом на 01.01.2013 року право власності на квартиру розташовану за адресою АДРЕСА_8 зареєстровано в рівних частках за ОСОБА_8, ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло б/н від 08.02.1996 року /а.с.29/.
Згідно заяви ОСОБА_3, ОСОБА_4, вони зверталися до МБТІ з заявою про видачу довідки характеристики для відчуження (продажу) належної їм квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 /а.с.23/.
Згідно копій квитанції на оплату житлово-комунальних послуг з ТОВ «Ремондіс-Мелітополь, КП «Житломасив, КП «Водоканал» особові рахунки зі сплати послуг за квартиру АДРЕСА_9 відкриті на імя ОСОБА_5Ф./а.с.9/.
Відповідно копії листа ТОВ «Ремондіс-Мелітополь» на імя ОСОБА_5 були надіслані листи про сплату заборгованості за квартиру АДРЕСА_9 /а.с.10/.
25.06.2009 року судовим наказом Мелітопольського міськрайонного суду з ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_2, які мешкають за адресою АДРЕСА_5 на користь Мелітопольського орендного підприємства теплових мереж було стягнуто заборгованість у розмірі 1970,98 гривень, витрати по забезпеченню ІТП в розмірі 250 гривень та судовий збір в розмірі 25 гривень, в солідарному порядку /а.с.18/.
Відповідно до Інформаційної довідки від 05.12.2015 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна інформація щодо власника квартири АДРЕСА_11 відсутня /а.с.30/.
Отже судом було встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_7 правомірно заволоділи та проживали у ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1996 року і до моменту смерті.
04.02.2015 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського МУЮ у Запорізькій області, актовий запис № 267 /а.с.24/.
10.07.2015 року померла ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського МУЮ у Запорізькій області, актовий запис № 1180 /а.с.25/.
Відповідно повідомлення начальника Мелітопольського МВ УДМС від 26.12.2015 року ОСОБА_5 та ОСОБА_7 були зняті з реєстрації зі спірної квартири у звязку зі смертю /а.с.32/.
Відповідно до ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Відповідно до п.8 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного Кодексу України, який набув чинності з 1 січня 2004 року правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.
Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 7.02.2014 року: ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.
При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.
Тому на підставі наведених правових норм, ОСОБА_2 має право приєднати до часу свого володіння спірним майном час володіння цим майном її батьками з 01.01.2001 року до дня смерті матері 10.07.2015 року. Таким чином, строк який підлягає врахуванню за давністю володіння становить з 01.01.2001 року і по день подання позову 01.07.2016 року Тобто загальний строк володіння ОСОБА_2 квартирою для набувальною давності становить на день подання позову 15 років 7 місяців .
Враховуючи,що ч.1 ст.344 ЦК України передбачає 10 річний строк відкритого, та безперервного строку володіння майном, вважаю, що у суду є підстави для задоволення позову.
Тому на підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає за необхідне задовольнити позов та визнати за Визнати за ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_12.
Керуючись ст. 344 ЦК України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 7.02.2014 року, ст.ст. 15, 57, 59, 107, 208, 212-215, 224-228 ЦПК України
Позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності за набувальною давністю задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_12.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: В.В. Кучеренко