22-ц/775/731/2016(м)
Категорія 27 Головуючий у 1-й інстанції Мирошниченко Ю.М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

29 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Мироненко І.П.

суддів Баркова В.М., Мальцевої Є.Є.

секретаря Трушкової Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року позивач ОСОБА_2Є звернулася до суду з даним позовом посилаючись на те, що в 2011 році між нею та відповідачем ОСОБА_4, який на той час відбував покарання в місцях позбавлення волі, була досягнута згода щодо укладення договору позики, за умовами якого вона надала йому грошові кошти та речі першої необхідності на суму 5444 грн., а відповідач зобовязався повернути зазначену суму після звільнення та працевлаштування, але свою обіцянку не виконав.

В подальшому позивач ОСОБА_2 збільшила розмір позовних вимог посилаючись на те, що протягом 2011 2016 років вона надсилала відповідачу одяг та взуття, продукти харчування, які оцінює у 15 000 грн. Всього просила стягнути з відповідача ОСОБА_4 20 444 грн.

Рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 18 липня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги В обґрунтування посилається на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, шляхом направлення телефонограм, зареєстрованих у журналі телефонограм апеляційного суду за №№ 1731, 1732. Заяв про відкладення розгляду справи суду не надавали.

Згідно ч.2 ст. 305 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу за відсутності осіб, що не зявилися.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення відповідача ОСОБА_4, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду відповідно до положень ч.1 ст.303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія судів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до положень ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із недоведеності позивачем існування боргових зобовязань.

З таким висновком суду колегія суддів не може не погодитися, оскільки він відповідає обставинам справи та положенням закону.

Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно із ч.2 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або речей, визначених родовими ознаками.

Частина 2 ст.1047 ЦК України допускає предявлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 під час перебування відповідача у місцях позбавлення волі періодично направляла йому речові посилки, продукти харчування та грошові перекази, вартість яких за її оцінкою склала 20 444 грн., яку позивач просила стягнути, як таку, що одержана у позику.

Відповідач у суді апеляційної інстанції підтвердив факт отримання від позивача речових посилок та грошових переказів.

Відмовляючи у задоволені позову про стягнення коштів за договором позики, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що надані позивачем квитанції про грошові перекази, накладні про відправлення речей, а також копії листування з відповідачем, не підтверджують укладення сторонами договору позики та набуття ОСОБА_4 відповідних цивільних обовязків, а лише свідчать про одержання останнім цих речей та коштів.

Суд першої інстанції, оцінивши надані сторонами докази відповідно до положень ст.212 ЦПК України, правильно дійшов висновку про недоведеність укладення між сторонами договору позики, оскільки докази, що підтверджують одержання речей та грошей, не встановлюють обовязку їх повернення, що саме складає зміст позикового зобовязання.

Такі висновки суду ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів і доводами апеляційної скарги ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_2, не спростовані.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом не було зазначено про збільшення позивачем позовних вимог не є підставою для скасування рішення суду.

Нових доказів чи обставин які не були предметом розгляду суду першої інстанції в апеляційній скарзі не наведено.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим і не має підстав для його скасування чи зміни, у звязку з чим апеляційна скарга представника позивача підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.П. Мироненко

Судді: В.М. Барков

ОСОБА_5