Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/1476/15-ц
Провадження № 2/321/35/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.03.2016 смт. Михайлівка

Михайлівський районний суд Запорізької області,

у складі: головуючого судді Мовчана О.Г.

при секретареві Мосієнко О.О.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні зали суду смт Михайлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про компенсацію матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до Михайлівського районного суду з позовними вимогами до ОСОБА_3 про компенсацію матеріальної та моральної шкоди, згідно з якими просить суд стягнути з відповідача на її користь ринкову вартість незаконно вилученого майна в сумі 31861 гривень та вартість будівельно-монтажних робіт в сумі 3807 гривень, а всього 35668 гривень, а також спричинену моральну шкоду в розмірі 5000 гривень та понесені судові витрати.

Згідно змісту позовної заяви, свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що їй на праві приватної власності належить квартира № 16 в будинку № 29 по вул. Леніна в смт. Михайлівка Михайлівського району Запорізької області, в якій проживав її син ОСОБА_4 разом з співмешканкою - ОСОБА_3.

Позивач зазначає, що з 2011 року її син та відповідач по справі припинили спільне проживання, однак деякий час ОСОБА_3 продовжувала мешкати в належній їй квартирі. У 2014 році, придбавши власне житло, ОСОБА_3 виїхала з квартири, передавши 04.06.2014 року документи на квартиру та ключі, однак наступного дня, 05.06.2014 року, позивачем було виявлено,що в квартирі були відсутні всі міжкімнатні двері, сантехнічне обладнання (чавуна ванна, умивальник, унітаз), газова плита 4-х комфорочна з газовою колонкою, кухонна мойка, люстри та настінні світильники з усіх кімнат та коридору, лінолеум з усіх кімнат та коридору. Через знайомих та сусідів ОСОБА_1 стало відомо, що усі ці речи з її квартири вивезла особисто ОСОБА_3

25.07.2014 року позивач звернулась з заявою про крадіжку належних їй речей до Михайлівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області.

Підтвердженням протиправних дій відповідача позивач зазначає постанову про закриття кримінального провадження від 31 липня 2015 року у звязку з відсутністю кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, згідно якої 29.06.2015 року проведеним оглядом території домоволодіння № 222 по вул. Карла Маркса в смт. Михайлівка за місцем проживання ОСОБА_3 було встановлено, що в житловому будинку:

-в кімнаті № 1 на підлозі знаходиться застелений лінолеум;

-в кімнаті № 3 знаходиться металева ванна розміром 1700x750x400 мм;

-в кімнаті № 4, зробленій під коридор, маються два дверні отвори, на яких маються деревяні міжкімнатні двері зі склом;

-в кімнаті № 4 на підлозі застелений лінолеум;

-в кімнаті № 5 також на підлозі застелений лінолеум.

В господарському приміщенні на стелі знаходиться рожева люстра з квітами на одну лампочку, під стіною знаходяться дві міжкімнатні деревяні двері та в складеному вигляді одні двері гармошка, на підлозі мається застелений лінолеум.

В іншому господарському приміщенні на підлозі знаходиться унітаз-компакт підлоговий та зливний бачок.

Крім того, згідно постанови слідчого, зі слів ОСОБА_3 зазначені предмети вона перевезла в травні 2014 року з квартири № 16 в буд. 29 по вул. Леніна в смт. Михайлівка Запорізької області, в якій вона мешкала разом з ОСОБА_4 В червні 2014 року, коли зїжджала з квартири, забрала з собою пять міжкімнатних дверей та одні двері - «гармошка», лінолеум, люстру та предмети ванної кімнати. Відповідач не заперечувала того, що всі речі, які були придбані колишніми власниками квартири, та які вона при виїзді з квартири перевезла на своє нове місце мешкання, вона забрала в рахунок відшкодування понесених витрат на придбання металопластикових вікон, ремонту квартири та придбання даної квартири, зазначаючи, що майно є спільно нажитим під час проживання без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4

ОСОБА_1 в позовній заяві зазначає про відсутність підстав вважати майно, що знаходилося в належній їй квартирі, спільно нажитим під час сумісного проживання відповідача з її сином, жодного ремонту в квартирі з 2004 року не проводилось, так як придбана нею квартира була після капітального ремонту, крім того, вона як власник квартири згоди на ремонт та заміну деревяних вікон на металопластикові не давала.

Матеріальна шкода, яка складається із ринкової вартості незаконно вивезених належних позивачу речей станом па 25.07.2014 року згідно Висновку експерта НДЕКЦ при ГУМВС України в Запорізькій області за № 628 від 15.06.2015 року становить 13 509 грн. 59 коп.

Позивач зазначає, що факт вивезення майна ОСОБА_3 підтверджені не тільки матеріалами досудового слідств, постановою від 31 липня 2015 року по кримінальному провадженню та визнанням своїх дій відповідачем, а також актом обстеження квартири, проведеного комісією за участю депутата Михайлівської селищної ради від 04.11.2014 року.

На день звернення до суду дійсна середня вартість фактично вивезеного ОСОБА_3 майна складає:

газова плита чотирьохкомфорочна - 2750 грн.

газова колонка -3925 грн.

кухонна мойка - 295 грн.

чавуна ванна - 12285 грн.

умивальник - 345 грн.

унітаз (компакт) - 895 грн.

двері зі склом 920 грн. Х 2 -1840 грн.

двері «глухі» 420 х 3 -1260 грн.

двері «гармошка» - 800 грн.

люстри та світильники - 552 грн.

лінолеум 25 погонних метрів, ширина 2,5 м.- 25 м х 250 грн. - 6250 грн.

сифон, шланги, змішувач - 479 грн.

Всього на придбання вказаного вище майна необхідно - 31 861 грн.

Крім того, квартира знаходиться у непридатному для проживання виглядіта потребує значних додаткових витрат по її устаткуванню сантехнічним обладнанням, підключенням газової колонки та газової плити, люстр, світильників, встановленню дверей. Вартість таких робіт згідно звіту від 30.09.2015 року складає 3807грн.

Загальна сума матеріальної шкоди складає 35668 грн.

Добровільно компенсувати спричинену матеріальну шкоду відповідач категорично відмовилась.

Крім матеріальної шкоди, своїми діями ОСОБА_3 спричинила моральну шкоду, яка полягає у моральних стражданнях в звязку з втратою належного майна, пошкодженням та приведенням приватної власності (квартири) у непридатний для проживання стан, в звязку з чим виникла необхідність прикласти значних зусиль, як фізичних так й матеріальних, щоб привести квартиру в попередній стан.

Позивач вказує, що тривалий час постійно нервує, погіршився стан здоровя та самопочуття, в тому числі через необхідність звертатися до Михайлівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області.

Моральну шкоду ОСОБА_1 оцінює в 5000 грн.

На підтвердження позовних вимог, позивачем суду надані:

-копія договору купівлі-продажу квартири від 17.08.2004 року (а.с.7);

-копія Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів (а.с.8);

-копія Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.9);

-копія постанови про закриття кримінального провадження від 31.07.2015 року (а.с.10-12);

-копія висновку експерта ринкової вартості майна (а.с.13-18);

-копія довідки ПП «Павлішина» щодо вартості дверей та лінолеуму (а.с.19);

-копія звіту встановлення вартості майна від 30.09.2015 року з додатками (а.с.20-38);

-копія акту обстеження квартири від 04.11.2014 року (а.с.39);

-копії довідок щодо вартості майна станом на 23.09.2015 року (а.с.40-43);

-копія паспорту та ідентифікаційного номеру позивача (а.с.44);

-копія скарги на постанову про закриття кримінального провадження від 25.09.2015 року (а.с.63-64);

-копія відповіді прокурора на скаргу позивача від 05.10.2015 року (а.с.65);

-копія Виписного епікризу з історії хвороби № 7573 (а.с.66);

-підтвердження сплати судового збору (а.с.1).

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали в повному обсязі, пославшись на доводи, викладені в позовній заяві, та мотивуючи вимоги безпідставним вивезенням відповідачем майна, належного позивачу, чим була спричинена шкода. Крім того, представником позивача зазначалось, що вони не погоджувались з рішенням про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_3, оскаржували постанову слідчого, однак згідно відповіді прокурора Михайлівського району, позивачу було рекомендовано звернутися до суду в порядку цивільного судочинства.

Крім того, позивач заперечувала надання відповідачем частини коштів на придбання квартири.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала, проте погодилася з фактом вивезення нею майна, що знаходилось в квартирі належній ОСОБА_1, та не заперечувала проти розрахунку суми завданої шкоди. Підставою своїх дій зазначала належність їй, як вона вважає, частини квартири та майна з огляду на сумісне проживання з сином позивача та внесення нею частини коштів під час оформлення договору купівлі-продажу нерухомості. Крім того, позивач зазначаючи про понесені нею витрати на облаштування квартири та ремонт, не заперечувала, що вказані роботи проводились за відсутності згоди власника квартири. З вимогою про розподіл майна до позивача не зверталась.

На підтвердження вказаних обставин відповідачем не надано суду жодних доказів.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснювала, що вона проживає по сусідству з позивачем, спілкується з нею, відповідача знає як невістку ОСОБА_1 Була в квартирі позивача під час сумісного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Свідком було підтверджено, що квартира перебувала у придатному для проживання стані.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторони позивача та відповідача, суд приходить до висновку про потребу задоволення позовних вимог виходячи з наступного:

-відповідно до положень ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі;

-відповідно до положень ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях;

-відповідно до положень ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими учасниками, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню;

-згідно ч.3 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову;

-в судовому засіданні, на підставі пояснень сторін, досліджених письмових доказів, встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить нерухоме майноАДРЕСА_1 в будинку № 29 по вул. Леніна в смт. Михайлівка Михайлівського району Запорізької області. В період часу з 2004 року по 2011 рік в зазначеній квартирі проживала відповідач ОСОБА_3 з ОСОБА_4, сином позивача, перебуваючи з ним в фактичних шлюбних відносинах. З 2011 року після припинення стосунків з ОСОБА_4 відповідач до червня 2014 року продовжувала проживати в квартирі, належній позивачу. Вказані обставини визнавались сторонами під час розгляду справи та підтверджуються наявними документами;

-також судом було встановлено, що виїжджаючи з житлового приміщення, належного позивачу, відповідач забрала майно, що знаходилось в квартирі, яким користується у власному будинку, а саме: газову плиту чотирьохкомфорочну, газову колонку, кухонну мойку, чавуну ванну, умивальник, унітаз (компакт), двері зі склом, двері «глухі», двері «гармошка», люстри та світильники, лінолеум 25 погонних метрів, ширина 2,5 м, сифон, шланги, змішувач. Заперечення відповідача стосовно газової плити, яку зі слів ОСОБА_3 вона забрала за домовленістю з колишнім господарем квартири за окрему оплату, мойки, яку згідно тверджень відповідача було придбано самостійно під час проживання в квартирі, не були підтверджені жодними доказами та не знайшли підтвердження в матеріалах справи. До зауважень стосовно ванни, яка зі слів відповідача була акриловою, з огляду на надані документи суд також ставиться критично;

-позиція відповідача стосовно того, що майно вона забрала в рахунок витрат, понесених на ремонт та облаштування квартири, з огляду на відсутності згоди власника майна, є безпідставною. Твердження відповідача стосовно придбання квартири за рахунок її коштів та коштів співмешканця, а також несення фінансових затрат на облаштування житла, в тому числі щодо оплати частини майна за домовленістю з продавцем квартири, не були доведені під час розгляду справи відповідними доказами;

-згідно ч.3 ст.386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди;

-згідно ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала;

-положеннями ст.1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі;

-згідно п.9 Постанови Пленуму ВСУ N 6 від 27.03.92 з наступними змінами «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди;

-так як надані позивачем розрахунки завданої матеріальної шкоди, підтверджені висновками експертів та відповідними довідками, не заперечувались відповідачем, інші розрахунки відповідачем не надавались, суд приймає їх до уваги в визнає такими, що відповідають дійсності;

-відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини;

-зважаючи на доводи позивача щодо завданої протиправними діями відповідача моральної шкоди, враховуючи положення Постанови Пленуму ВСУ N 4 від 31.03.95 року з наступними змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», згідно п.9 якої розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, суд приходить до висновку про доведеність вимог в частині відшкодування немайнової шкоди.

Питання щодо судових витрат підлягає вирішенню в порядку визначеному ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.124, 129 Конституції України, ст.ст23, 386, 1166, 1167, 1192 ЦК України, ст.ст.11, 60, 61, 79, 88, 208-209, 212-217 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про компенсацію матеріальної та моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсацію - ринкову вартість незаконно вилученого майна в сумі 31861 (тридцять одна тисяча вісімсот шістдесят одна) гривня та вартість будівельно-монтажних робіт в сумі 3807 (три тисячі вісімсот сім) гривень, а всього 35668 (тридцять пять тисяч шістсот шістдесят вісім) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 спричинену моральну шкоду в розмірі 5000 (пять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 413 (чотириста тринадцять) гривень 57 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 у прибуток держави судовий збір в сумі 73 (сімдесят три) гривні 63 копійки.

Сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

Михайлівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_6