АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/7590/13-ц 22-ц/774/486/К/16
Справа № 211/7590/13-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження 22ц/774/486/К/16 суддя Бардін О.С.
Категорія 50 (ІІІ) Доповідач Бондар Я.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів Зубакової В.П., Соколан Н.О.

за участю: секретаря Петренко К.І.

представника відповідача ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 30 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру стягнутих аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про збільшення розміру стягнутих аліментів, в якому просила збільшити розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_3 на її користь на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 до 800,00 грн., щомісячно, починаючи стягувати від дня подачі позову до суду і до закінчення дочкою навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-х років.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 30 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Збільшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 на період навчання до 30 червня 2016 року до 1/6 частини його заробітку (доходу), починаючи стягнення в цьому розмірі з 03 грудня 2013 року. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 487,20 грн.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_3 зазначив, що судом першої інстанції не враховано, що на його утриманні, крім ОСОБА_4 також знаходяться повнолітня дочка, що продовжує навчання ОСОБА_5 та його непрацездатна матір - ОСОБА_6 Також посилався на наявність у нього комунальних боргів і відсутність постійного місця роботи. Крім того, відповідач вважає, що судом першої інстанції неправильно визначено розмір стягнутого з нього судового збору.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 березня 2013 року стягнуто з ОСОБА_3 аліменти в розмірі 400 гривень на утримання ОСОБА_4, починаючи з 07.02.2013 року і до закінчення навчання у Криворізькому національному університеті до 30.06. 2016 року або до досягнення дитиною 23 річного віку за умови продовження навчання. (а.с. 3).

Згідно довідки ОСОБА_4 є студенткою Криворізького національного університету, денної форми навчання за державним замовленням, строк закінчення навчання до 30 червня 2016 року. (а.с. 114).

Крім того, рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.11.2014 року з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання та на корить ОСОБА_5 в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів щомісячно на період навчання до 30.09.2016 року. (а.с. 58).

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, згідно до якої визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Аналогічне роз'яснення щодо обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів надане Пленумом Верховного Суду України в абз. 3 п. 17 постанови "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 р.

Статтею 48 Конституції України гарантовано, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Отже врахувавши, що з моменту ухвалення рішення про стягнення з відповідача аліментів значно підвищилися ціни, як на продукти харчування, так і інші матеріальні блага (одяг, підручники, учбове приладдя, послуги), при цьому позивач за навчання та проживання їх спільної дитини сплачує чималі кошти, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позов щодо збільшення розміру стягнутих аліментів підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги про те, що при визначенні розміру аліментів, судом першої інстанції не врахував перебування на утримані відповідача повнолітньої дитини, що продовжує навчання ОСОБА_5, відхиляться колегією суддів оскільки не відповідають дійсності та спростовуються висновками суду.

Доводи апеляційної скарги щодо перебування на утриманні відповідача його непрацездатної матері, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки надані позивачем документи на підтвердження вказаного факту, а саме: копія паспорту ОСОБА_6 та копія свідоцтва про народження відповідача, засвідчують лише факт наявності у ОСОБА_3 матері похилого віку, проте не доводять посилань про те, що вказана особа перебуває на утриманні відповідача. При цьому ОСОБА_3 вказаної обставини не довів належними і допустимими доказами. В той час як у відповідності до ст.ст. 10,59,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності у відповідачем заборгованості по комунальним платежам не звільняють його від обовязку утримувати свою дитину, натомість свідчать лише про несумлінне виконання обовязку щодо сплати комунальних послуг.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони не спростовують висновків суду, фактично зводяться до незгоди з висновками суду по оцінці доказів та є спробою переоцінити докази. Проте відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів особами, які беруть участь у розгляді справи, діючим законодавством не передбачена.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про неправильність визначення розміру судового збору стягнутого судом першої інстанції з відповідача заслуговують на увагу з наступних підстав.

У відповідності до ч. 3 ст. 2 ЦПК України законодавство про судовий збір застосовується судом на час вчинення процесуальних дій, зокрема на час подання апеляційної скарги. Вчиненням процесуальної дії є подання позовної заяви до суду.

З матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом 03.12.2013 року. Отже, згідно вимог п.п.1 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції від 23.10.2013 року ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру встановлювалась в розмірі - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2013 рік» з 1 січня 2013 року мінімальна заробітна плата встановлювалась в розмірі 1147,00 грн.

Отже, судовий збір, що підлягав сплаті при поданні позову, а відтак і стягненню з відповідача у звязку з задоволенням позовних вимог складає 229,40 грн. Однак суд першої інстанції не врахувавши вказаних обставин та вимог закону, дійшов помилкового висновку та безпідставно стягнув з відповідача судовий збір в більшому, ніж передбачено законом розмірі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні в частині розміру стягнутого судового збору.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 30 грудня 2015 року в частині розміру стягнутого з ОСОБА_3 на користь держави судового збору змінити, зменшивши цей розмір з 487,20 грн. до 229,40 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: