Справа № 342/853/15-ц
Провадження № 22-ц/779/396/2016
Головуючий у 1 інстанції Федів Л.М. Л. М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого- судді Фединяка В.Д.

суддів: Горблянського Я.Д., Матківського Р.Й.

секретаря Капущак С.В.

з участю ОСОБА_2 її представника ОСОБА_3, представників: сільської ради ОСОБА_4;

третьої особи ОСОБА_5 ОСОБА_6,ОСОБА_7, ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Топорівської сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, зобовязання вчинити дії, визнання недійсним та скасування рішення сесії Топорівської сільської ради, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Городенківського районного суду від 24 грудня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 році ОСОБА_2 звернулась в суд з указаним позовом і з врахуванням уточнених вимог, зазначала, що їй на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно №2852708 від 24 квітня 2013 року належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,212 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по вул. Черемшини, 4 в с. Топорівці Городенківського району. ОСОБА_9 незаконно встановив ворота, які перешкоджають у доступі до належної їй вказаної земельної ділянки. Рішенням 25 сесії Топорівської сільської ради шостого демократичного скликання №384-25/2014 від 13 липня 2014 року «Про відміну рішення сесії Топорівської сільської ради №233-14/2012 від 27 вересня 2012 року» привела межі земельної ділянки у відповідності до генерального плану с. Топорівці Городенківського району, не обґрунтувавши законність прийняття такого рішення. Посилаючись на те, що діями відповідачами самовільно захоплено заїзд, який є частиною вулиць і доріг місцевого значення, просила зобовязати Топорівську сільську раду Городенківського району Івано-Франківської області звільнити проїзд до належної їй на праві власності земельної ділянки площею 0,212 га призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по вул. Черемшини, 4 в с. Топорівці Городенківського району в місці, позначеному на кадастровому плані земельної ділянки від А до Ж, шляхом знесення огорожі та воріт, ліквідації вигрібної ями та відновлення дорожнього покриття в даному місці, визнати незаконним та скасувати рішення 25 сесії Топорівської сільської ради шостого демократичного скликання №384-25/2014 від 13 липня 2014 року «Про відміну рішення сесії Топорівської сільської ради №233-14/2012 від 27 вересня 2012 року».

Рішенням Городенківського районного суду від 24 грудня 2015 року ОСОБА_2 відмовлено у задоволені позову до Топорівської сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, зобовязання вчинити дії, та визнання недійсним та скасування рішення сесії Топорівської сільської ради.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про задоволення позову, вказуючи на те, що суд неповно зясував обставини справи, дав неправильну оцінку поданим доказам, допустив порушення норм матеріального і процесуального права й ухвалив незаконне рішення. На думку апелянта, суд не врахував того, що рішенням 25 сесії Топорівської сільської ради шостого демократичного скликання №384-25/2014 від 13 липня 2014 року «Про відміну рішення сесії Топорівської сільської ради №233-14/2012 від 27 вересня 2012 року» змінено суміжних землекористувачів, що випливає на право власності ОСОБА_2, та фактично узаконено самовільне захоплення ОСОБА_5 проїзду, який є частиною вулиць і доріг місцевого значення.

У судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала, просить задовольнити цю скаргу.

Представники Топорівської сільської ради ОСОБА_4 та ОСОБА_5- ОСОБА_6,ОСОБА_7, ОСОБА_8, які вважають оскаржуване рішення суду законним та обґрунтованим і просять відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 303 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Відмовляючи ОСОБА_2 у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не представила суду доказів на підтвердження своїх вимог щодо здійснення їй перешкод в користуванні дорогою, що є підставою для захисту порушеного права та не подала доказів того, що прийнятим Топорівською сільською радою рішенням №384-25/2014 від 13 липня 2014 року порушується її право власності на земельну ділянку площею 0,212 га призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по вул. Черемшини, 4 в с. Топорівці Городенківського району чи обмежується доступ до цієї земельної дялнки.

Висновок суду відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Виходячи з того, що відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, суд повинен встановити, чи дійсно порушує право ОСОБА_2 встановленням ОСОБА_5 воріт на заїзді до належного йому домоволодіння по вул. Черемшини, 2 у с. Топорівці Городенківського району та рішенням 25 сесії Топорівської сільської ради шостого демократичного скликання №384-25/2014 від 13 липня 2014 року «Про відміну рішення сесії Топорівської сільської ради №233-14/2012 від 27 вересня 2012 року» щодо встановлення меж суміжних землекористувачів.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно №2852708 від 24 квітня 2013 року належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,212 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по вул. Черемшини, 4 в с. Топорівці, Городенківського району (а.с.5).

Відповідно до положень ст. ст. 125, 126 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Установлено, до домоволодіння по вул. Черемшини, 2 у с. Топорівці Городенківського району, яке належить ОСОБА_5 передбачений заїзд, який є тупіковим і входить у загальну площу земельної ділянки надану йому для будівництва та обслуговування житлового будинку, що підтверджується копією рішення Топорівської сільської ради від 24 лютого 1994 року, проектом забудови земельної ділянки, схемою виносу в натуру земельної ділянки і розбивки будівель, (а.с.48-50) даними, які містяться в акті обміру земельної ділянки (а.с.119-126). На вїзді до заначеного домоволодіння, з часу його будівництва ОСОБА_5 встановив ворота.

Також встановлено, що 10 вересня 2010 року ОСОБА_10 та ОСОБА_2 уклали договір купівлі-продажу, згідно якого ОСОБА_10 продав, ОСОБА_2 прийняла у власність житловий будинок по вул. Черемшини, 2 у с. Топорівці Городенківського району, який розміщений на земельній ділянці площею 0,2112 кадастровий номер :01:002:0058 і призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, до якого передбачено окремий заїзд (а.с.28,103).

Суд першої інстанції обґрунтовано відхилив поданий позивачкою генеральний план забудови с. Топорівці Городенківського району, в якому на її думку передбачена громадська догорога до її домоволодіння, оскільки такої дороги в наявності немає, що було їй відомо на час придбання належного житлового будинку, ворота були встановлені ОСОБА_5 на вїзді до належного йому домоволодіння. Зазначені обставини ОСОБА_2 не заперечувала у судовому засіданні.

Доводи того, що втановлені ОСОБА_5 ворота до належного йому домоволодіння перешкоджають позивачці у користуванні громадськи заїздом не підтверджені доказами, тому суд першої інстанції правильно відмовив їй у задоволенні позову.

Сільські, селищні, міські ради при здійсненні повноважень, передбачених пунктами "а" - "г" ст. 12 ЗК України по розпорядженню землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надані земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення землі із земель комунальної власності, виступають як суб'єкти владних повноважень, що реалізують надані їм законом розпорядчі функції у галузі земельних відносин.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад, віднесено до виключних повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Надання земельних ділянок громадянам для будівництва та обслуговування житлового будинку здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 158 Земельного кодексу України визначені органи, що вирішують земельні спори.

За ч. 2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

За ч. 3 ст. 158 ЗК України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Згідно зі ст. ст. 106, 158 ЗК України спір про встановлення чи відновлення меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, не підвідомчий суду.

Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року N 376, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за N 391/17686, затверджено Інструкцію про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, якою визначено механізм відновлення меж земельних ділянок на місцевості.

За ч. 5 ст. 158 ЗК України суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів.

Установлено, що межі земльних ділянок по вул. Черемшини, 2 та по вул. Черемшини, 4 у с. Топорівці Городенківського району були узгоджені між їхніми власниками 2010 року, що підтверджується копією ситуаційної схеми розміщення земельної ділянки площею 0,2112 кадастровий номер :01:002:0058, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, до якого передбачено окремий заїзд і підписана колишнім власникои ОСОБА_10Т.(а.с.28,103).

Отже, при укладенні 10 вересня 2010 року договору купівлі-продажу, житловий будинок по вул. Черемшини, 2 у с. Топорівці Городенківського району, який розміщений на земельній ділянці площею 0,2112 кадастровий номер :01:002:0058 і призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, до ОСОБА_2 перейшло право користування земельною ділянкою, якою користувався попередній власник ОСОБА_10

Встановивши наведені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку відмовиши ОСОБА_2 у задоволенні позову про скасуваня рішення 25 сесії Топорівської сільської ради шостого демократичного скликання №384-25/2014 від 13 липня 2014 року «Про відміну рішення сесії Топорівської сільської ради №233-14/2012 від 27 вересня 2012 року», оскільки зазначеним рішенням фактично відновлено межі земельних ділянок, що перебувають у користуванні ОСОБА_5 та ОСОБА_2 і вирішення такого спору згідно зі ст. ст. 106, 158 ЗК України віднесено до компетенції органів місцевого самоврядування. При цьому право власності чи право користування ОСОБА_2 земельною ділянкою площею 0,2112 кадастровий номер :01:002:0058 призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул. Черемшини, 2 у с. Топорівці Городенківського району не порушено.

Оскільки доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції допущені порушення норм матеріального та процесуального права, які давали б підстави для скасування оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити. Рішення Городенківського районного суду від 24 грудня 2015 року даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з часу набрання законної сили.

Головуючий В.Д.Фединяк Судді: Я.Д.Горблянський

ОСОБА_11