У Х В А Л А І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 14 вересня 2016 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі: Черненко В.А., Журавель В.І., Штелик С.П., розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Управління державної міграційної служби України у Волинській області про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Волинської області від 5 лютого 2016 року, - в с т а н о в и л а: У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 26 лютого 2014 року. Вказувала, що у цьому будинку зі згоди попереднього власника зареєстрована ОСОБА_5, проте у ньому не проживає. Крім того, відповідач не відноситься до членів її сім'ї, відтак, вважає, що право користування ОСОБА_5 будинком припинилися. З огляду на викладене, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила усунути перешкоди у користуванні належним їй будинком з господарськими і надвірними спорудами шляхом позбавлення ОСОБА_5 права користування цим житлом та зняття з реєстраційного обліку; зобов'язати Управління державної міграційної служби України у Волинській області зняти відповідача з реєстраційного обліку. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 листопада 2015 року позов задоволено. Зобов'язано ОСОБА_5 усунути перешкоди ОСОБА_4 у користуванні житловим приміщенням, а саме житловим будинком з надвірними будівлями і спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 шляхом позбавлення ОСОБА_5 права користування спірним будинком та зобов'язано Управління державної міграційної служби України у Волинській області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_5 в даному будинку. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Рішенням апеляційного суду Волинської області від 5 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та увалено нове рішення про задоволення позову з інших правових підстав. Зобов'язано ОСОБА_5 усунути перешкоди ОСОБА_4 у користуванні житловим будинком з надвірними будівлями і спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 шляхом позбавлення ОСОБА_5 права користування спірним будинком та зобов'язано Управління державної міграційної служби України у Волинській області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_5 в даному будинку. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У поданій касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права. Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права. Зокрема, апеляційний суд на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), застосувавши до правовідносин, які склалися між сторонами ст. ст. 319, 391, ч. 1 ст. 405 ЦК України, дійшов правильного висновку про задоволення позову, оскільки право ОСОБА_5 на користування спірним житловим будинком припинено у зв'язку з припиненням права власності на це майно у попереднього власника. Перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника чинним законодавством України не передбачено. Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про те, що судом при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень, та зводяться до переоцінки доказів і не згоди заявника з висновками суду по їх оцінці. Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити. Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити. Рішення апеляційного суду Волинської області від 5 лютого 2016 року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Колегія суддів: В.А. Черненко В.І. Журавель С.П. Штелик
й