У х в а л а

іменем україни

23 травня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Маляренка А.В.,

Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення коштів, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 05 грудня 2012 року між ним та банком укладено договір № SAMDN3612, згідно з яким банк відкрив позивачу поточний рахунок у валюті євро та здійснював розрахунково-касове обслуговування.

За період з 05 грудня 2012 року банк здійснював за дорученням позивача перерахування грошових коштів за одними й тими ж реквізитами,а саме: ABNANL2AXXX ABN AMRO BANK AMSTERDAM NETHERLANDS NL04ABNA for pecuniary aid fof C. E. Linden.

17 та 31 липня 2013 року позивачем, для здійснення чергових платежів на суму 1 350 євро кожний, було надано працівнику банку копію платіжного доручення в іноземні валюті (МТ 103 вихідний через SWIFT) та в усній формі повідомлено про перерахування платежу за тими ж самими реквізитами. Працівник банку не видав позивачу платіжні доручення, отже він не мав змоги пересвідчитись у правильності зазначених реквізитів.

11 серпня 2013 року позивачу стало відомо, що одержувач не отримав вищезазначені платежі.

Звернувшись до відділення банку позивачу повідомили, що платежі від 17 та 31 липня були помилково перераховані на рахунок іншого отримувача, а саме: YANG IANFENGO 1 QUEENS ROADCENTRALHONG KONG 33 for pecuniary aid FOR YANG X1ANFENG.

У зв'язку з неперерахуванням банком платежів належному отримувачу, позивач за власний рахунок повторно доручив відповідачу здійснити перерахування грошових коштів: платіжне доручення від 22 серпня 2013 року на суму 1 350 євро, та платіжне доручення від 28 серпня 2013 року на суму 1 350 євро. Враховуючи викладене, позивач просив зобов'язати відповідача зарахувати на поточний рахунок НОМЕР_1, відкритий на його ім'я у вказаному банку за договором про поточний рахунок фізичної особи № SAMDN3612, грошові кошти у розмірі 2 700 євро, стягнути з відповідача пеню в розмірі 270 євро та судові витрати.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2015 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено.

Зобов'язано ПАТ КБ «ПриватБанк» зарахувати на поточний рахунок НОМЕР_1 відкритий на ім'я ОСОБА_2 у вказаному банку за договором про поточний рахунок фізичної особи № SAMDN3612, грошові кошти у розмірі 2 700 євро.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 пеню у розмірі 4 373 грн 13 коп., що станом на 01 грудня 2015 року відповідає 270 євро за офіційним курсом НБУ.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Апеляційним судом установлено, що невірний переказ грошових коштів шляхом їх списання з банківського рахунку позивача стався з вини відповідача, який після виявлення помилки самостійно її не виправив.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками судів по їх оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити, рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Дем'яносов

Судді: А.В. Маляренко

О.В. Ступак