Номер провадження: 22-ц/785/2186/16
Головуючий у першій інстанції Бобуйок А. Д.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Гірняк Л.А., Калараш А.А.,

за участю секретаря - Полякової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 14 грудня 2015 року,

встановила:

У травні 2015 р. товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ) звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в якому просило стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № 1 від 29.02.2008 р. на загальну суму - 31 624,00 грн., яка складається з: - заборгованість за кредитом - 12 850,70 грн.; - заборгованість по відсоткам - 4 160,47 грн.; - заборгованість по комісії - 12 632,08 грн.; - заборгованість по штрафу - 1 980,75 грн..

В позові ТОВ посилалося на те, що за укладеним 29.02.2008 р. між ТОВ «ПростоФінанс» та ОСОБА_4 кредитним договором № 1 (далі - Кредитний договір) відповідачка отримала кредит у сумі - 13 520,00 грн., строком - до 10.03.2011 р., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі - 8% річних.

18.05.2012 р. між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» був укладений Договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до умов якого до ТОВ «Кредитні ініціативи» перейшло право вимоги за вищевказаним кредитним договором.

ОСОБА_4 свої зобов'язання за кредитним договором не виконала, внаслідок чого станом на 03.04.2015 р. утворилася заборгованість у вищевказаному розмірі.

Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 23.06.2015 р. у задоволенні позову ТОВ відмовлено.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 15.10.2015 р. (а. с. 76), заява ТОВ від 17.07.2015 р. про перегляд заочного рішення (а. с. 44 - 46) задоволена. Заочне рішення від 23.06.2015 р. скасовано. Справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Сторони у судове засідання не з'явилися. Про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Представник позивача надав заяву про підтримку позову та розгляд справи за його відсутності. Відповідачка причини неявки не повідомила. Заяв та клопотань не надала.

Справа розглянута у заочному порядку.

Повторним заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 18.12.2015 р. у задоволенні позову ТОВ відмовлено.

ТОВ в апеляційній скарзі просить повторне заочне рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення про задоволення позову. Посилається на те, що заочне рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримав викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги. Додатково пояснив, що у зв'язку з тим, що від відповідачки не надійшли жодні заперечення щодо отримання кредиту, суд першої інстанції безпідставно обґрунтував рішення тим, що позивач не надав доказів отримання грошей за кредитним договором.

ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилася. Відповідно до ст. ст. 74, 76, 77 ЦПК України, про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином. Поштове повідомлення про вручення судової повістки повернулося з приміткою - «Не проживає». Заява про зміну місця проживання (перебування, знаходження) відповідачки в матеріалах справи відсутня. Причини неявки не повідомила. Письмових заперечень на апеляційну скаргу, заяв та клопотань не надала.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін, або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду захистом своїх порушених прав. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Перелік можливих способів захисту міститься в ст. 16 ЦК України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Повторне заочне рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

Ухвалюючи повторне заочне рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач на вимогу суду не надав доказів отримання грошей за кредитним договором (а. с. 92 - 94).

Колегія суддів, вважає, що погодитися з цими висновками суду першої інстанції не можна. Вказаних висновків суд першої інстанції дійшов при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням вищевказаних норм процесуального права та норм матеріального права (ст. ст. 11, 509, 525, 526 1054 ЦК України). Доводи апелянта є обґрунтованими.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

За укладеним 29.02.2008 р. (а. с. 52 - 54) між ТОВ «ПростоФінанс» та ОСОБА_4 кредитним договором № 1, згідно анкети позичальника (а. с. 7) та заяви ОСОБА_4 про перерахування грошей на банківський рахунок (а. с. 101) остання отримала від ТОВ «ПростоФінанс» кредит у сумі - 13 520,00 грн., строком - до 10.03.2011 р., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі - 8% річних.

18.05.2012 р. між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» був укладений Договір купівлі-продажу кредитного портфелю (а. с. 9 - 14 зворотня сторона, 21), відповідно до умов якого до ТОВ «Кредитні ініціативи» перейшло право вимоги за вищевказаним кредитним договором.

ОСОБА_4 свої зобов'язання за кредитним договором не виконала, внаслідок чого згідно розрахунку (а. с. 22) станом на 03.04.2015 р. утворилася заборгованість у вищевказаному розмірі.

Письмова вимога ТОВ про досудове врегулювання спору (а. с. 23 - 24) ОСОБА_4 залишена без задоволення, заборгованість не погашена.

Між сторонами вникли правовідносини за кредитним договором.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори.

За правилами, передбаченими ст. ст. 509, 525, 526 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Оскільки, ОСОБА_4 порушила умови кредитного договору з повернення кредиту, сплаті процентів за користування грошима, а ТОВ виконало усі договірні умови щодо попереднього письмового повідомлення боржника про необхідність погашення боргу новому кредитору, то права ТОВ з отримання заборгованості за кредитним договором порушені і підлягають захисту. Існують усі передбачені законодавством умови стягнення кредитної заборгованості за рішенням суду. Розрахунок заборгованості колегію суддів перевірений, визнаний правильний. Іншого розрахунку заборгованості матеріали справи не містять.

Колегія суддів приймає до уваги, що відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідачка була освідомлена про розгляд справи судом. Відповідно до наявних у справі повідомлень про вручення поштових відправлень (а. с. 79, 85) відповідачка відмовилася від отримання судових повісток, що вважається належним повідомленням (ч. 8 ст. 76 ЦПК України). Жодних заперечень на позов, зокрема, щодо неотримання коштів за кредитним договором суду не надала.

Виходячи з принципів змагальності та диспозитивності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про відмову в задоволенні позову з тих підстав, що ТОВ не надало доказів про отримання грошей за кредитним договором.

Таким чином, доводи апелянта щодо порушення судом першої інстанції принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу є обґрунтованими. Апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення по суті позовних вимог є порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Ураховуючи, що порушення судом першої інстанції вищевказаних норм матеріального та процесуального права призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції необхідно скасувати. Ухвалити нове рішення про задоволення позову, яким стягнути з ОСОБА_4 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованість за укладеним 29.02.2008 р. з ТОВ «ПростоФінапнс» кредитним договором № 1 станом на 03.04.2015 р. на загальну суму - 31 624,00 грн., і складається з: - заборгованість за кредитом - 12 850,70 грн.; - заборгованість за відсотками - 4 160,47 грн.; - комісія - 12 632,08 грн.; - штраф - 1 980,75 грн..

Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України, з ОСОБА_4 необхідно стягнути на користь ТОВ судовий збір, який був сплачений ТОВ під час розгляду справи у сумі - 785,90 грн. = 316,24 грн. (а. с. 1) + 121,80 грн. (а. с. 62) + 347,86 грн. (а. с. 113).

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» - задовольнити.

Заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 14 грудня 2015 року - скасувати. Ухвалити нове рішення.

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 (номер картки фізичної особи-платника податків - НОМЕР_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»:

- заборгованість за укладеним 29 лютого 2008 року з товариством з обмеженою відповідальністю «ПростоФінапнс» кредитним договором № 1 станом на 03 квітня 2015 року на загальну суму - 31 624 (тридцять одна тисяча шістсот двадцять чотири) грн. 00 коп., і складається з: - заборгованість за кредитом - 12 850 (дванадцять тисяч вісімсот п'ятдесят) грн. 70 коп.; - заборгованість за відсотками - 4 160 (чотири тисячі сто шістдесят) грн. 47 коп.; - комісія - 12 632 (дванадцять шістсот тридцять дві) грн. 08 коп.; - штраф - 1 980 (одна тисяча дев'ятсот вісімдесят) грн. 75 коп.;

- судовий збір у сумі - 785 (сімсот вісімдесят п'ять) грн. 90 коп..

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: Л. А. Гірняк

А. А. Калараш