АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Савчук М.В.

суддів: Бреславського О.Г., Яремка В.В.

секретар Окармус О.М.

за участю відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 21 березня 2016 року,

встановила:

В липні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Посилалося на те, що 03 березня 2006 року між позивачем та відповідачем був укладений договір №б/н, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 10 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою, тарифами банку складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом в заяві.

Вказує, що відповідач ОСОБА_1 належним чином взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконує, не сплачує отриманий кредит, у зв'язку з чим станом на 31 травня 2015 року утворилась прострочена заборгованість.

Згідно уточненої позовної заяви від 25 лютого 2016 року просило стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»

заборгованість по відсоткам за договором №б/н від 03.03.2006 року, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 15.07.2012

_________________________________________________________________

22ц-699/2016 р. Головуючий у 1нстанції Семенко О.В.

Категорія 27 доповідач Савчук М.В.

року по 15.07.2015 року у розмірі 13 090,41 грн та стягнути з відповідача на користь банку судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 21 березня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов про стягнення відсотків за користування кредитом задовольнити.

Посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що суд помилково застосував встановлену законом позовну давність до правовідносин, що склалися між сторонами.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін як законне та обґрунтоване.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позов пред'явлено після спливу позовної давності, про яку заявлено відповідачем у спорі, подавши суду відповідну заяву.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 03 березня 2006 року між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого відповідачу ОСОБА_1 було надано кредит в розмірі 10 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.7-13).

Строк дії картки три роки, тобто до березня 2009 року (а.с.7).

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання (а.с.12).

Пунктом 3.1.3 передбачено, що по закінченню строку дії відповідна Карта

продовжується Банком на новий строк (шляхом надання клієнту Карти з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшла письмова заява Держателя про закриття Картрахунку, а також при наявності грошових коштів на Картрахунку для оплати послуг по виконанню розрахункових операцій по Картрахунку (в останній день місяця закінчення строку дії) і при дотриманні інших умов продовження, передбачених Договором.

Згідно розрахунку ПАТ КБ «ПриватБанк», останній платіж по кредиту проведено 04 серпня 2009 року, і в подальшому жодного платежу не вносилося (а.с.4-6).

Документального підтвердження надання відповідачу ОСОБА_1 картки з новим строком дії позивачем суду не надано.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 03.03.2006 року вбачається, що станом на 31 травня 2015 року заборгованість відповідача за кредитним договором б/н становить 30358 грн 25 коп, яка складається із: заборгованості по кредиту в сумі 6062 грн 94 коп, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 22373 грн 49 коп, а також штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн, штраф (процентна складова) в сумі 1421 грн 82 коп (а.с.4-6).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 03.03.2006 року, за період з 15.07.2012 року по 15.07.2015 рік заборгованість по відсоткам за даним договором, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 15.07.2012 року по 15.07.2015 року складає 13090,41 грн (а.с.70).

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч. 1 ст. 626, ст. 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За умовами кредитного договору остаточний строк повернення кредиту відповідає строку дії кредитної картки 03 березня 2009 року.

З позовом до суду позивач звернувся у липні 2015 року.

Про застосування строку позовної давності до вимоги позивача відповідачем було подано відповідну заяву (а.с.74).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Вирішуючи спір, районний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин й нормами матеріального права, які підлягають застосуванню; з'ясував питання щодо строку позовної давності й правильно вважав, що він був пропущений позивачем.

Згідно ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки.

Відповідно до ст. 259, 261 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Судом встановлено, що клопотання про поновлення строку давності від позивача не надходило, договір про збільшення позовної давності не укладався.

Зважаючи на те, що строк дії кредитного договору скінчився у березні 2009 року, а з відповідним позовом Банк звернувся до суду тільки у липні 2015 року, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про пропуск позивачем строку позовної давності і відмовив у задоволенні позову.

Посилання апелянта ПАТ КБ «ПриватБанк» на те, що кредитний договір не розірваний, зобов'язання між сторонами не припинено, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення є безпідставними, оскільки це суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, та правовій позиції Верховного Суду України у постанові № 6-14цс14 від 19 березня 2014 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

На підставі викладеного, колегія суддів, розглянувши скаргу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції повно та об'єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази та вірно застосував норми матеріального та процесуального права до даних правовідносин.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 21 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: