АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 753/7645/15-ц Головуючий у 1-ій інстанції - Цимбал І.К.
Апеляційне провадження Доповідач - Іванченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Іванченка М.М.

суддів: Рубан С.М., Желепи О.В.

при секретарі: Перетятько А.К.

за участю:

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «БМ Банк» до ОСОБА_4, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Новокаховський електромеханічний завод», про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 липня 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

ПАТ « БМ Банк» звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_4, в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 13450876,68 доларів США.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що між сторонами укладено договір поруки, з метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань за договором укладеним між позивачем та ТОВ «Новокаховський електромеханічний завод». В свою чергу, боржник та третя особа належним чином не виконали зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим у позивача виникло право на звернення з вимогою про виконання зобов'язань до відповідача, який вимоги позивача залишив поза увагою, внаслідок чого позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 липня 2016 року позов ПАТ «БМ Банк» до ОСОБА_4 третя особа: ТОВ «Новокаховський електромеханічний завод», про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «БМ Банк» прострочену заборгованість в розмірі 10955000 доларів США; прострочену заборгованість по процентам розмірі 865405,55 доларів США; пеню в розмірі 1630471,13 доларів США, а всього стягнути 13450876, 68доларів США.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «БМ Банк» судовий збір в розмірі 3654 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні вимог ПАТ «БМ Банк» відмовити у повному обсязі.

У поданій апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для розгляду справи. Зокрема зазначає, що в період укладання договору поруки відповідач перебував у зареєстрованому шлюбі, а тому мав би отримати письмову згоду на укладання договору у дружини.Також зазначає, що оскільки розмір пені пов'язаний із розміром облікової ставки Національного банку України, чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Позивач та третя особа у судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Тому відповідно до ст.305 ЦПК України колегія суддів вирішила розглядати справу за відсутності представників відповідача та третьої особи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 23 вересня 2011 року між ПАТ «БМ Банк» та ТОВ «Новокаховський електромеханічний завод» укладено кредитний договір №23/9/230911 відновлювальної кредитної лінії.

Відповідно до п. 1.1. кредитного договору банк зобов'язується надати, а позичальник зобов'язується отримати, належним чином використовувати та повернути передбачені договором строки кредит в межах загального ліміту кредитування в розмірі 11 0000000 доларів США та сплатити проценти за користування кредиту в порядку та на умовах, визначених цим договором.

У п.1.2 кредитного договору сторони погодили, що кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії з остаточним терміном погашення не пізніше 30 вересня 2014 року. Кредит надається траншами з позичкового рахунку №575на поточний рахунок позичальника у банку в безготівковому порядку на ведення поточної діяльності в період з 23 вересня 2011 року до 30 вересня 2014 року. Строк користування кожним окремим траншем не повинен перевищувати 12 календарних місяців.

Крім того у п.1.3 сторони погодили графік повернення кредитних коштів.

У п 1.6. сторони погодили, що проценти за користування кредитом розраховуються на основі процентної ставки в розмірі 10 % річних, яка може бути змінена.

Судом встановлено, що сторонами кредитного договору укладались додаткові договори із кінцевим терміном повернення кредиту 30 листопада 2014 року.

Також на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ТОВ «Новокаховський електромеханічний завод»зокрема укладено між ПАТ «БМ Банк» та ОСОБА_4 договір поруки №23/9/230911/4 від 23 вересня 2011 року. Відповідно до умов, якого поручитель поручається перед кредитором за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань за кредитним договором, а також додатковим договорам до нього, що укладені та можуть бути укладені у майбутньому.

У відповідності до п. 3.1. договору поруки, поручитель відповідає по зобов'язаннях за кредитним договором перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Як встановлено судом, 31 липня 2014 року та 30 вересня 2014 року між сторонами укладено додаткові угоди до договору поруки. Відповідно до останнього договору поруки відповідач взяв на себе зобов'язання відповідати зате, що погашення за кредитним договором відбудеться 30 листопада 2014 року на умовах передбачених кредитним договором та додатками до нього.

З матеріалів справи вбачається, що позивач виконав взяті на себе зобов'язання та позивач надав ТОВ «Новокаховський електромеханічний завод» 11000000 доларів США, що підтверджується меморіальним ордером.

Проте судом встановлено, що ТОВ «Новокаховський електромеханічний завод» умови кредитного договору належним чином не виконував, кредитні кошти повертав не у повному обсязі та не сплачував проценти за користування кредитними коштами, у кінцевий термін повернення кредитні кошти не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка разом із штрафними санкціями становить 13450876,68 доларів США.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк /термін/ його виконання, то воно підлягає виконанню У цей строк /термін/.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати проценти.

У відповідності до ст.ст.553, 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, пені.

Судом встановлено, що ПАТ «БМ Банк» звернулось до ОСОБА_4 з вимогою від 27 лютого 2015 року №30-23/47 про виконання зобов'язань за кредитним договором.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду про те, що вимоги ПАТ «БМ Банк» є законними та обґрунтованими, оскільки позичальником та третьою особою належним чином не виконані взяті на себе зобов'язання.

Посилання апелянта на те, що у через укладення додаткових договорів до кредитного договору збільшився обсяг відповідальності поручителя колегією суддів не приймаються до уваги з огляду на таке.

У відповідності до ч.1 ст.559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

15 березня 2013 року між ПАТ «БМ Банк» та ТОВ «Новокаховський електромеханічний завод» укладено додатковий договір №6 до договору №23/9/23911 відновлювальної кредитної лінії від 23 вересня 2011 року, відповідно до умов якого сторони погодили зміни щодо відстрочення першого платежу. А також сторонами вказано, що кредит повертається позичальником на позичковий рахунок №575 в АТ «БМ Банк» МФО 380913 не пізніше 30 вересня 2014 року.

31 липня 2014 року у додатковому договорі №1 до договору поруки №23/9/230911/4 від 23 вересня 2011 року ПАТ «БМ Банк», ТОВ «Новокаховський електромеханічний завод» та ОСОБА_4 сторони погодили, що у зв'язку з укладенням між банком та боржником додаткового договору №15 від 31 липня 2014 року до кредитного договору про зміну графіку погашення кредиту поручитель свідчить, що з умовами договору №23/9/230911 відновлювальної кредитної лінії від 23 вересня 2011 року (з урахуванням всіх додаткових договорів, додатків та змін), у тому числі Додаткового договору № 15 від 31 липня 2014 року - ознайомлений та погоджується (а.с. 45-46, том 1).

Отже, ОСОБА_4 підписавши додатковий договір №1 від 31 липня 2014 року до договору поруки №23/9/230911/4 від 23 вересня 2011 року був ознайомлений та погодився зокрема і з умовами додаткового договору №6 від 15 березня 2013 року до договору №23/9/23911 відновлювальної кредитної лінії від 23 вересня 2011 року.

Посилання апелянта про те, що в силу ч.3 ст.65 СК України ОСОБА_4 на укладання договору поруки повинен був отримати письмову згоду дружини відповідача, оскільки на момент укладення договору поруки відповідач перебував у зареєстрованому шлюбі є необґрунтованими з огляду на таке.

Частиною 3 ст.65 СК України визначено, що для укладення договорів одним із подружжя договорів, які потребують, нотаріального посвідчення і або державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Пунктом 25 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5, при оспорюванні кредитного договору чи договору поруки, застави/іпотеки іншим із подружжя суди мають виходити із такого. Положення ст.65 СК України щодо порядку розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, регулюють відносини, які стосуються розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя, і не стосуються права одного із подружжя на отримання кредиту, оскільки кредитний договір є правочином щодо отримання у власність грошових коштів.

Згідно із Правовою позицією, висловленою Верховним Судом України під час ухвалення постанови від 12 вересня 2012 року за № 6-88цс12, договір укладений одним із подружжя, створює обов'язок для другого з подружжя лише в тому разі, якщо договір укладено в інтересах сім'ї, а майно одержане за цим договором використовується для потреб сім'ї. Якщо договір одним із подружжя укладено не в інтересах сім'ї, він не створює обов'язку для другого з подружжя і згоди останнього на його укладення законом не вимагається та відсутність такої згоди не може бути підставою для визнання такого договору недійсним.

Також Правовою позицією, висловленою Верховним Судом України висловленої по справі № 6-55цс12 від 19 червня 2013 року договір укладений одним із подружжя, створює обов'язок для другого з подружжя лише в тому разі, якщо договір укладено в інтересах сім'ї, а майно одержане за цим договором використовується для потреб сім'ї. Договір, укладений одним із подружжя, за яким майно використане не на задоволення потреб сім'ї, а на інші потреби, не створює обов'язків для іншого із членів подружжя.

Колегія суддів вважає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що договір поруки укладався в інтересах сім'ї.

Крім того за необхідне зазначити, що відповідно до наявних в матеріалах справи копій заяв ОСОБА_6 від 31 липня 2014 року та від 30 вересня 2014 року надавала згоду ОСОБА_4 на укладення на умовах та за його розсудом додаткових договорів (а.с. 48-49 Том 3).

Доводи апеляційної скарги про те, що судом безпідставно стягнуто кошти в іноземній валюті є необґрунтованими з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи ПАТ «БМ Банк» мав право на видачу кредиту в іноземній валюті, що підтверджується генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, додатку до неї.

У відповідності правового висновку викладеного у постанові Верховного Суду України по справі №6-1680цс15 від 10 лютого 2016 року за наявності хоча б в однієї зі сторін зобов'язання індивідуальної або генеральної ліцензії на використання іноземної валюти, суд має право ухвалити рішення про стягнення суми в іноземній валюті.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка зібраним доказам по справі, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 липня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: