Єд. унік. № 243/3654/16-ц
Провадження № 6/243/318/2016
У Х В А Л А

Іменем України

02 листопада 2016 року м. Словянськ

Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя Мінаєв І.М.,

при секретарі судового засідання Кабановій О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Словянського міськрайонного суду Донецької області заяву ОСОБА_1 Державної казначейської служби України у м. Словянську Донецької області про зміну способу та порядку виконання рішення суду,

В С Т А Н О В И В:

До Словянського міськрайонного суду Донецької області звернулося УДКС України у м. Словянську Донецької області (ОСОБА_1) про зміну способу та порядку виконання рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 15 червня 2016 року. В обґрунтування своїх доводів зазначило, що постановою Словянського міськрайонного суду Донецької області від 15.06.2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 до держави Україна в особі ВДВС Ворошиловського районного управління юстиції у м. Донецьк, УДКСУ в м. Словянську Донецької області прийнято рішення про стягнення з УДКСУ у м. Словянську Донецької області за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 266110,00 грн., на відшкодування моральної шкоди 10000,00 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 11.10.2016 року зазначена постанова суду залишена без змін, ухвала набула чинності з моменту проголошення.

08.07.2016 року до ОСОБА_1 із заявою про виконання судового рішення звернувся ОСОБА_2, виконавчий лист подано для виконання до УДКСУ у м. Словянську Донецької області.

ОСОБА_1 є юридичною особою, має самостійний кошторис та відкриті казначейські рахунки. Бюджетні призначення на виконання судових рішень в ОСОБА_1 кошторисом не передбачено, рахунків таких не відкрито. Відповідний рахунок може бути відкрито лише у центральному органі ДКС України, яке реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Просить змінити спосіб та порядок виконання постанови Словянського міськрайонного суду від 15.06.2016 року по справі № 243/3654/16-ц та винести рішення про стягнення з Державного бюджету України шляхом списання коштів з відповідних рахунків на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду 266110,00 грн., моральну шкоду 10000,00 грн.

Представник УДКСУ м. Словянська та прокурор до суду не зявились, надали суду заяви з проханням про розгляд справи без їх участі, заяву підтримали, наполягали на її задоволенні.

Представник ВДВС, стягувач та його представник, представник третьої особи ПАТ «Дельта Банк» повідомлялися про час та місце розгляду справи, до суду не зявилися, їх неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 15 червня 2016 року по справі № 2/243/2007/2016 (243/3654/16-ц) позовні вимоги ОСОБА_2 до держави Україна в особі відділу державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління юстиції у м. Донецьк, ОСОБА_1 державної казначейської служби України у м. Словянську Донецької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконним діями/бездіяльністю органа державної влади задоволені частково: стягнуто з ОСОБА_1 Державної Казначейської Служби України у м. Словянську Донецької області за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1) матеріальну шкоду у розмірі 266110,00 (двісті шістдесят шість тисяч сто десять) грн., витрати на експертне дослідження 300 (триста) грн., а також на відшкодування моральної шкоди 10000,00 (десять тисяч) грн. В решті позову відмовлено. Рішення набрало законної сили.

08.07.2016 року ОСОБА_2 звернувся до УДКСУ у м. Словянську Донецької області із заявою про виконання виконавчого листа про стягнення на його користь матеріальної та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України при набранні рішенням законної сили воно є обовязковим до виконання на всій території України, а державна виконавча служба, як єдиний орган примусового виконання, зобовязана прийняти всі необхідні заходи для його виконання.

У частині першій ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що у випадкових винятках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або заміну способу і порядку виконання. Така ж норма міститься і в ст. 373 ЦПК України.

Поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого ст. 16 ЦПК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

Зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим.

При вирішенні питання про зміну способу виконання суд повинен зясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення.

Відповідно до частини другої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Таке положення отримало нормативне продовження у частині першій статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», зокрема виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Частини друга, четверта статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» передбачають, що стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду; перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

Поряд із цим відповідно до пункту 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій). Наведений пункт прийнято у розвиток абзацу другого підпункту 1 пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України, відповідно до якого «рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Казначейством України… Безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Казначейством України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень…».

Обов'язковість судових рішень гарантується статтею 124 Конституції України та практикою Європейського суду з прав людини. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Крім того, відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено пунктом 1 статті 1 Першого протоколу. Необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування. У контексті вказаного суд зазначає, що саме на державу покладено обов'язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вимог Конвенції (рішення у справі «Ромашов проти України»). Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України»). У справі "ОСОБА_3 проти Італії" наголошується (або зазначається), що право на звернення до суду також передбачає практичне виконання остаточних, обов'язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні.

З огляду на вищенаведене, з метою забезпечення виконання рішення суду, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 14, 209, 210, 373 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 Державної казначейської служби України у м. Словянську про зміну способу та порядку виконання судового рішення задовольнити.

Змінити спосіб та порядок виконання рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 15 червня 2016 року по справі № 2/243/2007/2016 (243/3654/16-ц): стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з відповідних рахунків на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1) матеріальну шкоду у розмірі 266110,00 (двісті шістдесят шість тисяч сто десять) грн., витрати на експертне дослідження 300 (триста) грн., а також на відшкодування моральної шкоди 10000,00 (десять тисяч) грн.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в пятиденний строк з дня отримання ухвали.

Суддя

Словянського міськрайонного суду ОСОБА_4