АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/5934/2016 Головуючий в 1 інстанції - Букіна О.М.
Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року, колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Желепи О.В.

суддів: Кабанченко О.А., Іванченка М.М.

при секретарі: Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 05 лютого 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», третя особа: уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» Курений Олександр Вікторович про усунення перешкод у користуванні майном та зобов'язання вчинити дії,-

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом та уточнивши позовні вимоги просив зобов'язати ПАТ «Брокбізнесбанк» усунути перешкоди у користуванні належним ОСОБА_2 майном в розмірі 732 507,16 дол. США, які знаходяться на рахунках в ПАТ «Брокбізнесбанк», шляхом надання ПАТ «Брокбізнесбанк» можливості доступу ОСОБА_2 до зазначеного майна, яке йому належить та стягнути з відповідача судові витрати.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_2 було укладено наступні договори банківського вкладу:

- № 0706-2635/840/1 банківського строкового вкладу (депозиту) (вклад «Інший») від 07.06.2013, згідно з умовами якого банк прийняв на рахунок грошові кошти в сумі - 150 000, 00 доларів США зі строком користування з 07.06.2013 по 12.06.2014;

- № 0706-2635/840/2 банківського строкового вкладу (депозиту) (вклад «Інший») від 07.06.2013, згідно з умовами якого банк прийняв на рахунок грошові кошти в сумі - 450 000, 00 доларів США зі строком користування з 07.06.2013 по 12.06.2014;

- № 0706-2635/840 банківського строкового вкладу (депозиту) (вклад «Інший») від 07.06.2013, згідно з умовами якого банк прийняв на рахунок грошові кошти в сумі - 100 000, 00 доларів США зі строком користування з 07.06.2013 по 12.06.2014.

Зазначав, що 26.02.2014 року він на підставі п.1.6. Договору № 0706- 2635/840/2, своїм листом звернувся до ПАТ «Брокбізнесбанк» з вимогою про дострокове повне або часткове повернення вкладу (депозиту), розміщеного за Договором банківського строкового вкладу (депозиту) № 0706-2635/840/2 від 07 червня 2013 року, проте відповіді на листа не було отримано та не було достроково повернуто кошти вкладнику.

Посилався, що договірні відносини з ПАТ «Брокбізнесбанк» у позивача закінчилися 12.06.2014 року, проте з незалежних від позивача причин, ПАТ «Брокбізнесбанк» було створено перешкоди у користуванні вкладом, відповідно до Договорів, який належить позивачу на праві приватної власності.

Також позивач зазначав, що вклади, які розміщені відповідно до умов Договорів № 0706-2635/840, 0706-2635/840/1, 0706-2635/840/2 в ПАТ «Брокбізнесбанк» станом на сьогоднішній день не повернуті, хоча вимога про дострокове повне або часткове повернення вкладу (депозиту), була направлена 26.02.2014 року, тобто до дня прийняття постанови Правління Національного банку України від 28 лютого 2014 року №107 щодо віднесення ПАТ «Брокбізнесбанк» до категорії неплатоспроможних, а отже і застосування дії Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» до спірних правовідносин є неправомірним.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 05.02.2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», третя особа: уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» Курений Олександр Вікторович про усунення перешкод у користуванні майном та зобов'язання вчинити дії - відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати в повному обсязі та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Вказував на те, що суд порушив принцип верховенства права, закріплений в статтях 8 Конституції України і ЦПК України та не застосував приписи Пленуму Верховного суду України, передбачені постановою №9 від 01.11.1996р. «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», якими визначено, що Конституція України має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, а тому суд мав би був оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акту з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках (за суперечності) застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судом також не враховано положення статті 41 Конституції України, де закріплено положення про те, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У своєму рішенні суд не надав правової оцінки тому факту, що банк проігнорував вимогу позивачу, щодо повернення коштів, тим самим порушив п.1 ч.1 ст. 214 ЦПК України. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог вкладника, суд першої інстанції неправильно виходив з ч.4. ст.110 ЦК України, відповідно до якої особливості ліквідації банків встановлюється законом про банки і банківську діяльність. Оскільки вимога про дострокове повне або часткове повернення вкладу (депозиту), була направлена 26.02.2014 року, тобто до дня прийняття постанови Правління Національного банку України від 28 лютого 2014 року №107 щодо віднесення ПАТ «Брокбізнесбанк» до категорії неплатоспроможних, а отже і застосування норм цього Закону є неправомірним. Суд безпідставно не застосував положення ст. 1066 ЦК України. Суд не зробив ніяких висновків стосовно порушеного майнового права позивача та не врахував позицію Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої кожен має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача доводи скарги підтримав.

Представник відповідача доводи скарги заперечувала.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що 07.06.2013 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_2 було укладено наступні договори банківського вкладу:

- № 0706-2635/840/1 банківського строкового вкладу (депозиту) (вклад «Інший»), від 07.06.2013, згідно з умовами якого банк прийняв на рахунок грошові кошти в сумі - 150 000, 00 доларів США. сплатою процентів на суму вкладу в розмірі 8,7 % процентів річних, строком користування я 07.06.2013 року по 12.06.2014 року;

- № 0706-2635/840/2 банківського строкового вкладу (депозиту) (вклад «Інший») від 07.06.2013, згідно з умовами якого банк прийняв на рахунок грошові кошти в сумі - 450 000, 00 доларів США, зі сплатою процентів на суму вкладу в розмірі 8,7 % процентів річних, строком користування з 07.06.2013 року по 12.06.2014 року;

№ 0706-2635/840 банківського строкового вкладу (депозиту) (вклад «Інший») від 07.06.2013, згідно з умовами якого банк прийняв на рахунок грошові кошти в сумі - 100 С і 00 доларів США, зі сплатою процентів на суму вкладу в розмірі 8,7 % процентів річних, строком користування з 07.06.2013 року по 12.06.2014 року (а.с.11-16).

Внесення грошових коштів на депозитний рахунок підтверджується копіями квитанцій № 03, № 04 та № 05 від 07.06.2013 року (а.с.17-18).

26.02.2014 року позивач звернувся з листом до ПАТ «Брокбізнесбанк» з вимогою про дострокове повне або часткове повернення вкладу (депозиту), розміщеного за Договором банківського строкового вкладу (депозиту) № 0706-2635/840/2 від 07 червня 2013 року, проте відповіді на листа не було отримано та не було достроково повернуто кошти вкладнику (а.с.21).

На підставі постанови Правління Національного банку України від 28 лютого 2014 року № 107 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до категорії неплатоспроможних» ПАТ «Брокбізнесбанк» віднесено до категорії неплатоспроможних та виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 28.02.2014 року було прийнято рішення № 9 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк».

Тимчасову адміністрацію в АТ «Брокбізнесбанк» було запроваджено строком на три місяця з 03 березня 2014 року по 02 червня 2014 року.

З 11 червня 2014 року розпочата ліквідація АТ «Брокбізнесбанк».

На підставі постанови Правління Національного банку України від 10 червня 2014 року № 339 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 11.06.2014 прийнято рішення № 45 щодо початку ліквідації АТ «Брокбізнесбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» КуреногоО.В. на період з 11.06.2014 по 10.06.2015.

Рішенням виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21.05.2015 № 103 про продовження строків здійснення процедури ліквідації АТ «Брокбізнесбанк» було продовжено строк на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» на 1 рік - до 10.06.2016 включно.

З довідки №7291/011-01 від 29.10.2015 року вбачається, що стан рахунків, відкритих на ім'я ОСОБА_2 в АТ «Брокбізнесбанк» складає: Договір № 0706-2635/840 - 103098,63 дол. США; 0706-2635/840/1 - 154647,95 дол. США; 0706-2635/840/2-474760,58 дол. США (а.с. 19)

Так, з листа № 7617 від 12.11.2015 року вбачається, що Виконавчою дирекцією фонду гарантування прийнято Рішення №226/14 від 16.10.2014 щодо затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Брокбізнесбанк», згідно якого грошові вимоги ОСОБА_2 акцептовані у сумі 8646163,65 грн. та будуть задовольнятися в 4 чергу (а.с.22).

Акцептування вимог позивача підтверджується також витягом із Переліку (реєстру) вимог кредиторів ПАТ «Брокбізнесбанк», акцептованих уповноваженою особою Фонду №226/14 від 16.10.2014 року (а.с.23).

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач знаходиться в стадії ліквідації, а тому кошти позивачу можуть бути повернуті тільки в порядку, передбаченому спеціальним законом.

Відповідно вимоги позивача, щодо зобов'язання відповідача усунути перешкоди в користуванні грішми заявлено в спосіб, який не узгоджується ні з умовами договору ні з вимогами закону.

Колегія суддів погоджується з таким висновком районного суду, так як він в повній мірі відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону.

Доводи скарги про те, що судом порушено принцип верховенства права та помилково не застосована ст. 41 Конституції України та практика європейського Суду не відповідають дійсності, оскільки відповідач в даній справі, в період ліквідації банку, за законом, обмежений в повноваженнях, щодо виплати грошових коштів вкладникам, а тому відсутні підстави вважати, що саме банк порушує права позивача.

При цьому колегія суддів виходить з того, що представник позивача в останньому судовому засіданні просив про зміну процесуального статусу Фонду гарантування вкладів з відповідача на третю особу.

Доводи скарги про те, що до спірних правовідносин не застосовується Закон «Про банки і банківську діяльність» , а також Закон «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є помилковими.

Відповідно до ст. 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність» Національний банк України має право віднести банк до категорії проблемних з підстав, визначених нормативно-правовими актами Національного банку України. Факт віднесення банку до категорії неплатоспроможних є загальновідомим та не потребує доказування.

Так, згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з пп. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

З врахуванням вищенаведених обставин застосування до спірних правовідносин Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», є правомірним, оскільки станом на дату звернення позивача до суду з даним позовом вже діяла постанова Правління Національного банку України від 28 лютого 2014 року №107 щодо віднесення ПАТ «Брокбізнесбанк» до категорії неплатоспроможних.

Таким чином, суд першої інстанції повно встановив обставини, що мають значення для даної справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Суд при винесенні рішення правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 05 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий Судді: