Справа № 127/2-5019/07
Провадження 2-зз/127/105/16
У Х В А Л А

28 вересня 2016 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

при секретарі: Кондратюк І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці 28.11.2016 року в справі № 2-4247/06 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про розподіл житлового приміщення; за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 за участю третьої особи: акціонерного комерційного інноваційного банку «Укрсиббанк» про розподіл житлового приміщення, -

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 28.11.2006 року по справі № 2-4247/06 в порядку забезпечення позову було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1.

30.12.2011 року ОСОБА_1 придбала на прилюдних торгах по реалізації майна, які проводило ТОВ «Торговий дім Укрспецреалізація» майно: квартира, загальною площею 63,3 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2, яка належала на праві власності ОСОБА_5

Заявниця має намір розпорядитись квартирою, яка належить їй на праві приватної власності, а накладений арешт на квартиру перешкоджає їй розпоряджатися власністю

В судове засідання сторони не зявились. Оскільки їх неявка не перешкоджає вирішенню даного питання, суд розглянув заяву у їх відсутність, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 28.11.2006 року по справі № 2-4247/06 в порядку забезпечення позову було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про розподіл житлового приміщення; за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 за участю третьої особи: акціонерного комерційного інноваційного банку «Укрсиббанк» про розподіл житлового приміщення.

Відповідно до рішення Апеляційного суду Вінницької області від 01.04.2008 року іирішено: рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 11 грудня 2007 року у частині відмови ОСОБА_4 у визнанні недійсним договору купівлі-продажу від 23 серпня 2006 року квартири АДРЕСА_3 з підстав обману та насильства при вчиненні цього договору залишити без змін, у іншій частині рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, за участю третьої особи на стороні позивача ОСОБА_6 у справах неповнолітніх Вінницької міської ради, третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_7 комерційного інноваційного банку "УкрСиббанк", про визнання договору недійсним, визнання права власності на 1/3 частину квартири та виділення її в натурі - відмовити.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, за участю третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_7 комерційного інноваційного банку "УкрСиббанк", про визнання договору недійсним, визнання права власності на 1/3 частину квартири та виділення її в натурі - відмовити.

Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав № 33459491 від 13.02.2012 р/н 36195869 КП «ВМБТІ» квартира АДРЕСА_4 належить на праві власності 1/1 частка ОСОБА_1, номер запису 64/24516 в книзі № 266.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованою Законом України від 17 липня 1997 року, визначено право на справедливий суд, згідно якого кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод захищається власність. Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

ч. 6 даної статті вказує, що якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 10 Постанови ПВС України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

На підставі викладеного та керуючись ст. 154 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову задовольнити.

Скасувати арешт на квартиру № 11, по просп. Юності, 37, в м. Вінниці, вжитий згідно ухвали Ленінського районного суду м. Вінниці від 28 листопада 2006 року.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом пяти днів з дня її проголошення, а особами, у відсутність яких вона постановлена - протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: