Провадження №2/748/426/16
Єдиний унікальний № 748/1016/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2016 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Криворученка Д.П., секретарі Сидор А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мохнатинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, третя особа - Чернігівська районна державна нотаріальна контора, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить визнати право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 в тому числі на ? частину домоволодіння, як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті дружини - ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року та на ? частину, як за колишнім членом колгоспного двору, оскільки у свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок, яке є правовстановлюючим документом, зазначено було лише голову колгоспного двору - померлу ОСОБА_2, як власника будинку, проте співвласником даного будинку є і позивач, який станом на 01.07.1990 року був зареєстрований та проживав у вищезазначеному домоволодіння. Свідоцтво на житловий будинок, яке видане з порушенням законодавства, не дає можливості позивачу реалізувати своє право на домоволодіння, у тому числі і в порядку спадкування.

До судового засідання від представника позивача - адвоката Роговець В.Д. надійшла заява з проханням справу розглянути за відсутності сторони позивача та задовольнити позов. /а.с.25, 26 /

Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача - Мохнатинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області у судове засідання не з'явився, від сільського голови надійшла заява з проханням справу розглядати без участі їх представника, позовні вимоги сільська рада визнає в повному обсязі. /а.с.22/

Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Від завідуючої Чернігівської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області 01.06.2016 року надійшла заява з проханням справу розглянути без участі їх представника. /а.с.31/

Суд повно, всебічно та об'єктивно дослідивши і оцінивши наявні у справі матеріали та докази, вважає позовні вимоги обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Дослідженням свідоцтва про смерть серії «НОМЕР_1 встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року у віці 73 років у с. Мохнатин Чернігівського району Чернігівської області. /а.с.7/

З свідоцтва про одруження серії «НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.02.1967 року. /а.с.6/

За час шлюбу у подружжя ОСОБА_2 народилось двоє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії «НОМЕР_3, свідоцтвом про народження серії «НОМЕР_4 свідоцтвом про розірвання шлюбу серії «НОМЕР_5. /а.с.34/

За життя, 09.06.2010 р., ОСОБА_2 зробила, посвідчене у виконавчому комітеті Мохнатинської сільської ради Чернігівського району, розпорядження за яким своїм спадкоємцем, до ? частини житлового будинку, а саме житлової кімнати площею 12,5 кв.м та ? частини присадибної земельної ділянки, розміром 0,10 га, що знаходяться за адресою АДРЕСА_2, і земельну ділянку (пай) площею 5,34 га, розміщену на території Мохнатинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області призначила ОСОБА_5. /а.с.33 - зворотна сторона/

Згідно довідки Мохнатинської сільської ради Чернігівського району за №98 від 24.03.2016 року, станом на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 року, ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала АДРЕСА_2 у складі сім'ї: чоловік - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, син - ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_5 /а.с.16/

Наведене свідчить, що позивач по справі і ОСОБА_4 є спадкоємцями першої черги за законом, а ОСОБА_5 - спадкоємцем за заповітом, після смерті матері ОСОБА_2, в силу приписів ст.ст.1223, 1261 ЦК України, положення якого діяли на момент відкриття спадщини..

Як вбачається з копії спадкової справи №242/2014 ОСОБА_1 прийняв спадщину після померлої дружини ОСОБА_2, подавши 03.06.2014 року відповідну заяву до Чернігівської районної державної нотаріальної контори, діти спадкодавця ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовились від прийняття спадщини, подавши до нотаріальної контори відповідні заяви. Крім того, ОСОБА_5 подала до нотаріальної контори заяву в якій повідомила, що знає про існування заповіту на своє ім'я і також відмовляється від прийняття спадщини за заповітом./а.с.32-37/

Відповідно до довідки виконкому Мохнатинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області за №104 від 04.06.2014 року, у будинку АДРЕСА_2 станом на 01.07.1990 року, були зареєстровані ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 /а.с.35 - зворотна сторона/

Статтею 120 ЦК УРСР було передбачено, що колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти.

За положеннями ч.2 ст.123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.6 Постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року N20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Таким чином, враховуючі установлені судом обставини справи, станом на 01.07.1990 року, голова колгоспного двору і його члени, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мали право кожний на ? частину спірного домоволодіння, на праві спільної сумісної власності.

Однак, як свідчить свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння, видане на підставі рішення виконкому Чернігівської районної Ради народних депутатів №94 від 12.04.1991 р., довідка КП «Чернігівське РБТІ» та технічний паспорт на житловий будинок, ОСОБА_2 є єдиним власником домоволодіння у АДРЕСА_2, як голова колгоспного двору. Дійсна вартість домоволодіння становить 177460 грн. /а.с.8-12, 13, 35 - зворотна сторона/

Зіставивши усі дані, що випливають із документів наданих позивачем, враховуючи час відкриття спадщини, тобто той факт, що спадкодавець померла після 01 січня 2004 року, суд дійшов висновку, що безумовному застосуванню у вказаній справі до відносин спадкування підлягають норми ЦК України.

Згідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно постанови державного нотаріуса Чернігівської районної державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №546/02-31 від 16.02.2016 року позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями під АДРЕСА_2 у зв'язку з тим, що відсутній документ, що посвідчує право власності на майно, в якому б була визначена частка житлового будинку, належна особисто спадкодавцю. /а.с.14-15/

Підсумовуючи вище викладене, суд, враховуючи досліджені докази, прийшов до об'єктивного висновку, що позовні вимоги позивача ґрунтуються на нормах права, є обґрунтованими та доведеними у судовому засідання належними та допустимими доказами, а тому вони підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно Конституції України органи та посадові особи мають діяти в межах своєї компетенції та відповідно до Законів, чинних на час їх застосування.

Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна.

Отже, виходячи з наведеного, позивач позбавлений можливості відновити свої права у позасудовому порядку, а тому його права підлягають судовому захисту, шляхом визнання за ним права власності на ? частину даного домоволодіння, як за спадкоємцем першої черги за законом та на ? частину домоволодіння, як за колишнім членом колгоспного двору.

Суд враховує положення ст.124 Конституції України, згідно якої юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. При цьому можливий судовий захист, як тих цивільних прав, що прямо названі в ЦК, так і тих, що випливають із норм Конституції чи іншого Закону.

Таким чином наявні у справі докази та їх правова оцінка підтверджують обґрунтованість позову та є достатніми для його задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10-11, 31, 61, 158, 169, 174, 197, 209, 212-215, 294 ЦПК України, ст.ст.16, 257, 328, 392, 393, 1261, 1268, 1297 ЦК України, ст.ст.120, 123 ЦК УРСР, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 як за спадкоємцем за законом першої черги, після смерті дружини ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 року та як за колишнім членом колгоспного двору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Д.П. Криворученко