Справа № 645/9810/15-ц
Провадження № 2/645/635/16
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 березня 2016 року Фрунзенський районний суд міста Харкова у складі:
Головуючого судді Сілантьєвої Е.Є.
При секретарі судових засідань ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 В*ячеслава Анатолійовича до ОСОБА_2, третя особа Фрунзенський районний відділ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про усунення перешкод у користування майном шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням,
Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, яким просить позбавити права користування житловим приміщенням ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: м. Харків, пров. П*ятигорський, 11 кв. 7.
У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просивши про їх задоволення. При цьому позивач пояснив, що він увесь час сплачує комунальні послуги за трьох осіб, за себе, спільну дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який майже постійно мешкає разом з батьком, та за відповідача, яка не мешкає за даною адресою та комунальні послуги не сплачує. Також зазначив, що рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.12.2015 року шлюб між ним та відповідачем розірвано. Дитина постій мешкає з ним, але подекуди у бабусі.
У відповідності до приписів ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Враховуючи викладене, відповідач належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи.
Фрунзенський районний відділ у місті Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області правом на участь представника в судовому засіданні не скористався, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про отримання судової повістки. Представник надав заяву з проханням слухати справу за їх відсутністю, та винести рішення відповідно до вимог діючого законодавства.
По справі були допитані свідки.
Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначив, що він є сусідом позивача по справі, мешкає у квартирі № 4, та знає позивача з 2006 року. Дружину позивача ОСОБА_2 знає візуально, останній раз її бачив приблизно півтора роки назад. Свідок зазначив, що позивач не здійснював ніяких перешкод у праві проживання відповідачем у квартирі. Свідок був у квартирі, в якій одна кімната, ніяких речей відповідача у квартирі не бачив. Син мешкає з позивачем.
Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні зазначив, що він є сусідом позивача по справі, мешкає у квартирі № 11, та знає позивача з дитинства. Дружину позивача знав, але дружніх відносин не підтримував, так як більше всього спілкувався з позивачем. Свідок зазначив, що позивач не здійснював ніяких перешкод у праві проживання відповідачем у квартирі. Свідок був у квартирі, в якій одна кімнати, ніяких речей відповідача у квартирі не бачив. Відповідачку останній раз бачив приблизно більше року тому. Сварок не було, спільний їхній син мешкає з позивачем.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечував проти такого вирішення справи.
Розглянувши матеріали справи вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд вважає необхідним зазначити наступне.
Згідно договору дарування квартири посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_3 від 13.08.1997 року квартира за адресою м. Харків, пров. П*ятигорський, 11 кв. 7 належить ОСОБА_2 В*ячеславу Анатолійовичу та договір зареєстровано в Харківському міському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № П-8-4024 від 17.11.1997 року.
Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 27 березня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 2 Харківського міського управління юстиції , актовий запис № 210 (свідоцтво про шлюб серії І-ВЛ № 056327 від 27.03.2007 року). Шлюб розірвано рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.12.2015 року (справа 645/9511/15-ц, провадження 2/645/3115/15).
Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім*ї та прописку № 4616 від 11.11.2015 року виданої КП «Жилкомсервіс» дільниця № 52, за адресою м. Харків, пров. П*ятигорський, 11 кв. 7, в приватизованій квартирі, зареєстровані ОСОБА_2 В*ячеслав Анатолійович, ІНФОРМАЦІЯ_3 з 13.05.1998 року; ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 з 04.04.2007 року; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 11.06.2007 року (а.с. 8).
Факт не проживання відповідача за місцем реєстрації також, підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_5, які, попереджені про кримінальну відповідальність, в судовому засіданні підтвердили факт не проживання відповідачки за місцем реєстрації, в квартирі позивача.
В силу ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 457/967-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, Першого Протоколу та Протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює права власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які правочини, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317,319, 321 ЦК України).
Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сімї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право.
Відповідно до статті 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Проте, вимогами ч. 1 та ч. 4 ст. 156 Житлового Кодексу України передбачено, що члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 Житлового Кодексу, а саме: дружина, діти та батьки. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.
Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.
Відповідно до ч.1, 4, 5, 7 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Судом встановлено, що відповідач не проживає за адресою: м. Харків, пров. П*ятигорський, 11 кв. 7тривалий час та покинула спірне житло добровільно, перешкод у її проживанні за місцем реєстрації, а також поважність причин невикористання відповідачкою свого права користування спірним житловим приміщенням судом не встановлено.
Жодних беззаперечних, належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин відсутності відповідача за вищевказаною адресою понад один рік суду не надано.
Докази, що підтверджують той факт, що позивач якимось чином перешкоджав відповідачам у користуванні спірним будинком в матеріалах справи також відсутні.
Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст.ст. 64, 156 Житлового Кодексу України відповідачі є членами сімї позивача.
Згідно ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Таким чином, судом встановлено, що відповідачка залишаючись бути зареєстрованою у спірному будинку, наміру проживати за місцем реєстрації та користуватися житловою площею не має, у спірній квартирі фактично не проживає з лютого 2015 року, тобто станом на момент розгляду справи більше одного року. Наявність реєстрації відповідача у спірному житловому будинку перешкоджає позивачу здійснювати право власності, оскільки передбачає право відповідача на користування житловим приміщенням за місцем реєстрації.
Існування домовленості між сторонами про право користування житловим приміщенням не встановлено.
Таким чином, судом встановлено, що відповідач не проживає за адресою: м м. Харків, пров. П*ятигорський, 11 кв. 7, тривалий час, перешкод у її проживанні за місцем реєстрації, а також поважність причин невикористання відповідачем свого права користування спірним житловим приміщенням судом не встановлено.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть.
Тобто, рішення суду про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 169, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд -
Позов - задовольнити.
Усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_4 В*ячеславом Анатолійовичем, ІНФОРМАЦІЯ_5, квартирою № 7 будинку № 11 по пров. П*ятигорському в м. Харкові, визнавши ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, такою, що втратив право користування квартирою № 7 будинку № 11 по пров. П*ятигорському в м. Харкові.
Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.
Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення не було подано, після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Головуючий суддя