Справа № 510/2084/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2016 року Ренійський районний суд Одеської області

У складі: головуючого судді - Сорокіна К.В.,

при секретарі - Івановій Н.С.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у залі суду у місті Рені справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області, про визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

Представник відповідача по справі, у судове засідання не зявився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Позивачі у судове засідання не зявились, направили до суду заяву з проханням розглянути справу у їхню відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази:

Копія паспорту ОСОБА_1, ОСОБА_2; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3, ОСОБА_4; копія довідки ПАТ «Насінницький радгосп Перше травня»; копія сертифікату на право на земельну частку (пай); копія договору оренди земельної частки (паю); копія рішення Ренійського районного суду Одеської області; копія витягу про реєстрацію права власності; копія свідоцтва про народження ОСОБА_2; копія свідоцтва про укладення шлюбу; копія свідоцтва про шлюб; копія довідки Лиманської сільської ради Ренійського району; копія постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що 17 грудня 2000 року померла ОСОБА_3. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай).

Під час життя померла не залишила заповідальне розпорядження, тому спадкоємство здійснювалось за законом.

На день смерті, зі спадкодавцем проживав її син ОСОБА_4, який прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном.

04.03.2003 року помер ОСОБА_4, який був чоловіком ОСОБА_5, та батьком ОСОБА_6, позивачів по справі.

Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшло право власності на земельну частку (пай) та житловий будинок №26 по вул. Молдавська, в с. Лиманське, Ренійського району, Одеської області.

У 2005 році позивачі звернулись до суду із позовною заявою про встановлення факту належності на праві особистої власності, факту прийняття спадщини та визнання права власності.

23.12.12.2005 року, рішенням Ренійського районного суду були задоволені позовні вимоги позивачів, а саме, було встановлено факти належності на праві особистої власності будинку №26 по вул. Молдавська, в с. Лиманське, Ренійського району, Одеської області. Встановлено факт прийняття позивачами спадщини після померлого ОСОБА_2 у вигляді домоволодіння №26. Однак, рішенням суду за позивачами було визнано право власності по ? частині будинку №26, а право на земельну частку (пай) не було включено до спадкової маси.

У звязку із викладеними обставинами, позивачі просять встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_4 у вигляді права на земельну частку (пай) після смерті ОСОБА_3 та визнати за ними право власності на вказане майно.

Позовні вимоги позивачів обґрунтовані і підлягають задоволенню виходячи з наступного: до прав і обовязків, що виникли до введення в чинність нового закону, у тому числі тих з них, що з якихось причин виявились не здійсненими (не виконаними) на момент введення в чинність нового закону, застосовується раніше діюче законодавство. Враховуючи те, що права й обовязки виникли до введення в чинність нового ЦК України (2003 р.). правовідносини між сторонами регулюються ЦК України 1963 р. На підставі ст. 549 ЦК України (1963 р.) признається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. ОСОБА_4 після смерті матері ОСОБА_3 прийняв спадщину шляхом фактичного управління спадковим майном, що підтверджується довідкою ПАТ «Насінницький радгосп Перше травня», згідно якої, ОСОБА_4 після смерті матері продовжував отримувати щорічний пай від використання підприємством земельної частки (паю) на підставі договору №482 від 25.04.2000 року. Таким чином, суд вважає за можливе встановити факт прийняття ОСОБА_4 спадщини у вигляді земельної частки (паю) після смерті матері.

Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_4 є позивачі по справі, дружина та донька померлого. Позивачі на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем, тобто прийняли спадщину фактично. Враховуючи, що позивачі є спадкоємцями за законом та після смерті спадкодавця протягом 6 місяців фактично вступили в управління та володіння спадковим майном шляхом управління сертифікатом на земельну частку (пай), суд приходить до висновку, що їхні права на спадкове майно - невизнані.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцям з часу її відкриття. Підстав, які не дозволяють перехід права власності від померлого ОСОБА_4 до позивачів, судом не встановлено. Право власності ОСОБА_4 припинилось у звязку зі смертю, а право власності позивачів може виникнути тільки на підставах, які не заборонені законом, у тому числі у разі спадкування. Таким чином, суд вважає за можливе визнати за позивачами право власності на спадкове майно у вигляді земельної частки (паю), яке залишилось після смерті ОСОБА_4

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213 ЦПК України, ст.ст. 524, 529, 548, 549, 553 ЦК України (1963), -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 - задовольнити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_4 спадщини після смерті ОСОБА_3, померлої 17 грудня 2000 року, у вигляді права на земельну частку (пай) площею 3,48 га, згідно сертифікату серії ОД №0574623.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_7 право власності по ? частині кожній земельної частки (паю) площею 3,48 га, згідно сертифікату серії №0574623, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя К.В. Сорокін