Єдиний унікальний номер 243/2468/15-ц Номер провадження 22-ц/775/929/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2016 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Будулуци М.С., Корчистої О.І.,

за участю секретаря Марченко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 29 березня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 29 березня 2016 року в позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 22 листопада 2013 року в розмірі 28855,95 грн. Вирішено питання про судові витрати.

Із вказаним рішенням не погодилась відповідачка ОСОБА_1 та подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 29 березня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги наведено, що судом першої інстанції порушені та неправильно застосовані норми матеріального права, а саме не застосовані норми закону, які підлягали застосуванню на ці правовідносини. Судом односторонньо та не в повному обсязі була надана оцінка наявним доказам у справі щодо підняття процентної ставки в односторонньому порядку в супереч вимог ст. 651 ЦК України.

Крім того, оскільки банком не була надана кредитна угода, позивачка вважає, що не було досягнуто згоди за істотними умовами угоди.

Також зазначає, що за клопотанням представника позивача, представником банку так і не надано оригіналу кредитного договору.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду доводи апеляційної скарги підтримав, наполягав на їх задоволенні.

Відповідачка в судове засідання апеляційного суду не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, доводи апеляційної скарги підтримала, рішення суду просила скасувати.

Представник позивача в судове засідання апеляційного суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив розглянути справу за його відсутністю.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим слухати справу за відсутністю відповідача

та представника позивача.

Заслухавши суддю - доповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до статей 11 і 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів цивільної справи вбачається, що 22 листопада 2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, шляхом подачі анкети-заяви, відповідно до якої відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Строк дії кредитної картки - липень 2017 року (а.с. 9, 10-24, 6).

Відповідно до розрахунку ПАТ КБ «Приватбанк» станом на 24.02.2015 року у ОСОБА_1 виникла заборгованості за вищевказаним договором від 22.11.2013 року, яка складається з заборгованості за кредитом - 18740 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом - 9565,52 грн.; заборгованість з комісії за користування кредитом - 550,43 грн., заборгованість за пенею та комісією - 550,43 грн. та заборгованість по штрафам - 1942,80 грн. (а.с. 5).

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з обґрунтованості заявлених ПАТ КБ «Приватбанк» позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитним договором, заборгованості за відсотками за користування кредитом та заборгованості з комісії за користування кредитом.

Такі висновки суду першої інстанції є законними та обґрунтованими, і відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Статтями 1048, 1049, 1050 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що 22 листопада 2013 року відповідачка уклала з ПАТ КБ «Приватбанк» кредитний договір, який складається з анкети-заяви, Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256, правил користування платіжною карткою та Тарифів банку, відповідно до умов яких ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно з п. 1.1.3.2.3. витягу з Умов та правил надання банківських послуг затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року, Банк вправі здійснювати зміну тарифів а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому Банк, за винятком випадків зміни розміру наданого Кредиту (Кредитного ліміту), зобов'язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати Клієнта, зокрема у виписці по Картрахунку згідно п. 1.1.3.1.9. цього договору (тобто шляхом використання функції смс-повідомлення). Якщо протягом 7 днів Банк не одержав повідомлення від Клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що Клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру представленого на платіжну карту Кредиту (кредитного ліміту) Банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням Банку та без попереднього повідомлення Клієнта.

З наданих банком відомостей (а.с. 181-182) вбачається, що позивач своєчасно повідомив відповідачку про зміну тарифів з вересня 2014 року шляхом використання функції смс-повідомлення, тому доводи апеляційної скарги стосовно підняття процентної ставки в односторонньому порядку всупереч вимог ст. 651 ЦК України, та ненадання банком кредитної угоди, апеляційний суд вважає необґрунтованими.

З заяви-анкети, яка підписана відповідачкою, видно, що "Я згодна з тим, що дана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами узгоджені між мною та банком. Я ознайомлена з договором надання банківських послуг до його укладання та згодна з його умовами…» (а.с. 9).

Тому, підписавши вказану заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, користуючись кредитними коштами, апеляційний суд вважає, що відповідачка уклала кредитний договір з банком у письмовій формі, тому довід апеляційної скарги про відсутність в матеріалах судової справи оригіналу тексту кредитного договору не ґрунтується на законі та обставинах справи.

Інші приведені в апеляційні скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Отже, апеляційний суд, обговоривши доводи апеляційної скарги, з'ясувавши обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з врахуванням наданих сторонами у справі доказів, вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про частково задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме: в частині спору про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитом, заборгованості за відсотками за користування кредитом та заборгованості з комісії за користування кредитом.

Разом з тим, апеляційний суд, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру судового збору, приходить до висновку, що суд першої інстанції в цій частині безпідставно стягнув судовий збір в розмірі 307,99 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 307,99 грн., позовні вимоги задоволено частково - стягнута заборгованість в сумі 28855,95 грн., тому з відповідача на користь позивача має бути стягнуто судовий збір відповідно до задоволених позовних вимог, враховуючи положення ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», що діяли на час звернення до суду, у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати - 288,56 грн.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру судового збору підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 29 березня 2016 року - задовольнити частково.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 29 березня 2016 року - змінити в частині визначення розміру судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір в розмірі 288,56 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: