Справа № 570/2941/15-ц
Номер провадження 2/570/123/2016
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

при секретарі судового засідання Птюшинська І.В.

з участю представників ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, Верхівської сільської ради Рівненського району Рівненської області про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача подала заяву про відвід головуючого у справі. Зазначає, що в ході розгляду справи суддя висловлював думку про те, що певні докази він не буде приймати до уваги. А в позасудовому спілкуванні повідомив, що відмовить в задоволенні позову.

До суду також була подана заява про самовідвід головуючого.

Представник позивача вважає, що є всі підстави для задоволення поданої нею заяви.

Відповідачі вважають заяву ОСОБА_1 надуманою, вказують на фаховість головуючого та обізнаність його з матеріалами справи та ситуацією, що розглядається і сподіваються на постановлення справедливого рішення.

Заслухавши пояснення учасників процесу суд вважає, що подані заяви підлягають до задоволення.

До провадження головуючого були передані матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, Верхівської сільської ради Рівненського району Рівненської області про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради.

Так, головуючим раніше розглядалася справа № 2-1511/09 за позовом ОСОБА_4 до Верхівської сільської ради Рівненського району Рівненської області, ОСОБА_1 про визнання дій протиправними, скасування рішення Верхівської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 22.04.2003 р., визнання державного акта недійсним, зобовязання вчинення певних дій, стягнення моральної шкоди. Рішенням від 08 грудня 2009 року в задоволенні позову було відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 10.02.2010 року зазначене рішення суду першої інстанції було скасоване та ухвалене нове рішення. Так, суд апеляційної інстанції констатував, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про те, що виділена ОСОБА_1 земельна ділянка не являється тією земельною ділянкою, на якій знаходився обєкт незавершеного будівництва.

В справі № 570/2941/15-ц позивач звертає увагу на порушення свого права власності, покликається на те, що прийняті сільською радою рішення порушують права позивача, а ОСОБА_4 безпідставно надана земельна ділянка, яка раніше на думку позивача, була законно йому виділена.

В Україні діє принцип преюдиційності, який полягає в обовязковості для всіх судів при розгляді справи приймати без перевірки і доказування факти, які були встановлені в інших рішеннях, які набрали законної сили. Не припускається розглядати рішення з тих же обставин чи фактів, щодо яких вже було винесене рішення.

Не вбачається порушення тоді, коли суддя розглядає справу з тими ж особами, з якими він розглядав інші справи.

Але зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення «Індра проти Словаччини» рекомендоване заявити про самовідвід, коли виникають обґрунтовані сумніви в безсторонності судді, і ця безсторонність може бути повязана з розглядом справи та прийняттям рішення щодо тих же осіб, і з тих же обставин чи фактів, щодо яких вже було винесене рішення.

Заява про самовідвід не подавалася раніше з причин того, що позивач міг змінити підставу та предмет позову; в ході розгляду справи міг відмовитися від частини заявлених позовних вимог, і це усунуло б підстави для самовідводу. Але в ході розгляду справи сторони наводили докази, з приводу яких головуючий вже приймав рішення. А оскаржувані нормативні акти ґрунтуються на вже раніше прийнятих рішеннях сільської ради, оцінка яким була дана раніше.

Крім того, представник позивача зазначає про те, що головуючий вже висловився про те, що відмовить в позові. Дана обставина не мала місця, оскільки законодавство забороняє судді висловлення своєї думки наперед з приводу тих справ, що перебувають в його провадженні.

Представник позивача зазначає, що головуючий не бажає приймати до уваги докази, на які вона покликається. Але, очевидно, що через брак юридичної обізнаності заявниця не знає того, що оцінка доказів проводиться суддею в нарадчій кімнаті, і знаходить свій вияв в прийнятому рішенні. Приймаючи те чи інше рішення суддя повинен навести відповідні мотиви. З цього слідує, що суддя не може надавати оцінку доказам безпосередньо під час розгляду справи.

Зважаючи на складність і різноманітність життєвих явищ законодавець не став встановлювати вичерпний перелік для відводу судді, надавши можливість у кожному окремому випадку вирішувати питання про його обєктивність і неупередженість. Зважаючи на положення ЦПК України, що регулюють порядок заявлення відводів суд вважає, що заяви підлягають до задоволення.

Отже, зважаючи що представник позивача сприймає дії головуючого як такі, що порушують її права; сприймає дії головуючого, які спрямовані на встановлення обєктивної істини з урахуванням принципу змагальності сторін як порушення її прав; зважаючи на відсутність у представника позивача юридичних знань, через призму яких вона б змогла обєктивно оцінити дії головуючого у справі, а в даному випадку в неї склалася стійка й непохитна думка про те, що головуючий повсякчас порушує її права, суд вважає, що заява про відвід підлягає до задоволення.

В даному випадку приймається до уваги право учасників процесу на справедливий суд, що закріплений в нормах міжнародного права, зокрема в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Тому подані заяви підлягають до задоволення.

Керуючись ст. 24 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву про відвід головуючого та заяву про самовідвід - задоволити.

Справу передати до канцелярії суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_5