АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер 660/332/15-ц
Номер провадження:22-ц/791/885/16
Головуючий в І інстанції Гончаренко О.В.
Категорія Доповідач: Колісниченко А.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3,
секретарОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 23.12.2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 23.12.2015 року в задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду ОСОБА_5І подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що в період шлюбу подружжям було придбано автомобіль НОМЕР_1 вартість якого складала на момент реалізації 40838 грн. Так як позивачка планувала, що з відповідачем будуть жити до самої смерті, то авто та трактор оформили на імя відповідача. Однак згідно відповіді ВРЕР ДАІ № 6502 на час запиту автомобіль НОМЕР_2 за ОСОБА_6 не значиться. Отже відповідач без письмової згоди дружини здійснив відчуження автомобіля. Так як позивач має право на ? частину вказаного автомобіля, однак враховуючи, що відповідач відчужив його без її згоди іншій особі, таке майно або його вартість враховується при поділі. При винесенні рішення суд першої інстанції помилково зазначив, що згідно з ч.2 ст.65 СК України, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Крім того зазначив, що позивач не надав суду доказів того, що автомобіль реалізовано проти волі позивача. Але суд не врахував, що відсутність письмової згоди одного із подружжя та факт уповноваження відповідачем одноособово ОСОБА_7 довіреністю від 16.09.2011 року на продаж автомобіля і є підтвердженням продажу авто без згоди іншого подружжя. У звязку з чим, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У письмових запереченнях на апеляцію ОСОБА_6 посилаючись на необґрунтованість доводів ОСОБА_5 просив про відхилення скарги та залишення рішення суду без змін.

Представник ОСОБА_5 ОСОБА_8, у судовому засіданні в режимі відеоконференції на задоволенні апеляції наполягав, з підстав зазначених у скарзі.

ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_9, у судовому засіданні в режимі відеоконференції проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

ОСОБА_5 до суду не зявилась, про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала. За таких обставин, колегія суддів, вважає за можливе розглянути справу без її участі на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, які зявилися до суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, у визначених цивільно- процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що скарга ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є безпідставними, оскільки належними та допустимими доказами не доведені.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.09.2001 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І КГ №009337 від 08.09.2001 року (а.с.7).

Рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 25.07.2014 року зазначений шлюб розірвано.

Згідно ч.ч.1,2 ст.60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.70 СК України, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При цьому право на спільне майно, яке виникає у подружжя і період шлюбу, не припиняє своє існування після його розірвання або фактичного припинення шлюбу. Розпорядження, користування та володіння обєктами права спільної сумісної власності здійснюється подружжям з рівними правами та обовязками, якщо інше не встановлено домовленості між ними.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.п.23,24 Постанови №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу,визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, судам необхідно встановлювати обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення ведення господарства, зясувати джерело і час його придбання, а також його вартість.

Так, під час спільного проживання, сторони придбали у власність автомобіль НОМЕР_2. З матеріалів справи вбачається, що даний автомобіль знятий з обліку 21.08.2013 року, тобто під час перебування сторін у шлюбі.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Згідно повідомлення, наданого Центром надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Великоолександрівського, Високопільського, Нововоронцовського районів автомобіль ВАЗ 21104, державний номерний знак НОМЕР_3 знято з обліку 21.08.2013 року Центром ДАІ 6507. Згідно довідки рахунку від 20.08.2013 року серія №286452 вартість автомобіля оцінена у 40838,46 грн.

Таким чином, зняття з реєстраційного обліку автомобіля, тобто його відчуження, відбулося під час перебування сторін у шлюбі, оскільки відповідно до ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Крім того, судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_10 уповноважив ОСОБА_7 користуватися та розпоряджатися (продавати, обмінювати, заставляти, здавати в оренду, без дарування) належний йому на праві власності автомобіль НОМЕР_4, що підтверджується довіреністю від 16.09.2011 року.

Відповідно до розписки про придбання автомобіля від 16.09.2011 року ОСОБА_7 придбав у ОСОБА_6 вказаний автомобіль за 28000 грн. у присутності свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_12

Згідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

За таких обставин, оскільки ОСОБА_5 не надала суду належних доказів на підтвердження своїх доводів, що відчуження спірного автомобіля поза її волею та факт використання, отриманих від продажу автомобіля коштів, не на інтереси сімї, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив ОСОБА_5 у задоволенні її позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, судом не було враховано той факт, що відсутня письмова згода одного із подружжя та факт уповноваження відповідачем одноособово ОСОБА_7 довіреністю від 16.09.2011 року на продаж автомобіля і є підтвердженням продажу авто без згоди іншого подружжя, колегія суддів до уваги не приймає з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя, однак дружина або чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Позивачка з позовом про визнання недійсним договору купівлі- продажу спірного автомобіля не зверталася, а тому слід вважати, що презумпція згоди одного з подружжя на укладення другим договорів з розпорядження майном, що є у їх спільній сумісній власності, на час продажу автомобіля діяла, а відповідно і діяла згода другого з подружжя.

Зважаючи на наведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, а відтак і для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 23.12.2015 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий А.Г.Колісниченко

Судді: Л.І.Вербицька

ОСОБА_3