Єдиний унікальний номер 242/1100/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1172/2016
Головуючий в I інстанції Кротінов В.О.
суддя доповідач Новосядла В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2016 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Новосядлої В.М.,

суддів: Мальованого Ю.М., Новосьолової Г.Г.,

за участю секретаря Ротар Я.Б.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану її представником ОСОБА_2, на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 21 квітня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: Перша селидівська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4, про усунення від права на спадкування,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 21 квітня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: Перша селидівська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4, про усунення від права на спадкування відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2, подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги з таких підстав:

- суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що за спадкодавцем доглядала його сестра (відповідачка по справі), а не його дружина позивачка по справі;

- судом не враховано пояснення свідків позивачки, в тому числі соціального працівника, яка здійснювала догляд за хворим спадкодавцем, інвалідом І групи, прикутим до ліжка, до його одруження з позивачкою, що свідчить про потребу спадкодавця у догляді за ним;

- судом не враховано, що позивачка доглядала за хворим чоловіком, мешкаючи у двох квартирах одночасно для зручності спадкодавця, оскільки в одній квартирі проживав хворий чоловік, а в іншій її неповнолітні діти;

- судом неодноразово порушено норми процесуального права, а саме: задоволено клопотання про витребування заповідального розпорядження, яке було подано разом з позовом лише після того, як позивачка повторно в судовому засіданні таке клопотання заявила. В судовому засіданні позивачці не надано достатньо часу для ознайомлення з матеріалами справи, не надано можливості задавати питання сторонам по справі;

- суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що спадкодавець не перебував у безпорадному стані та не потребував допомоги у догляді за ним;

- судом першої інстанції постановлено необґрунтовану ухвалу про відмову в задоволенні клопотання про відвід судді.

Під час розгляду справи в апеляційній інстанції позивачка і треті особи не з'явились, повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, про що свідчать направлені на їх адреси телефонограми, які зареєстровані в журналі телефонограм апеляційного суду.

Відповідачка заперечувала проти доводів апеляційної скарги і просила її відхилити. При цьому ОСОБА_3 пояснила, що на час смерті брата отримувала пенсію більше однієї тисячі гривень, а її брат, як учасник ліквідації аварії на ОСОБА_5, отримував пенсію біля 10 000 гривень, був матеріально забезпеченою людиною, але тяжко хворів, був прикутий до ліжка. Останні роки життя її брат не розмовляв, а спілкувався з людьми письмово, про що нею були надані відповідні докази. Позивачка познайомилась з братом коли надавала йому допомогу як соціальний працівник по догляду за ним, як за інвалідом. ОСОБА_6 (позивачка по справі) із своєю дочкою відвезли брата в РАКС і зареєструвала з ним шлюб. Мати спадкодавця (третя особа по справі) неодноразово зверталась до лікаря з питанням щодо стану здоровя сина на час реєстрації шлюбу і намагалась зясувати яким чином був зареєстрований шлюб з людиною, яка не розмовляє. Але їй було відмовлено у цьому, посилаючись на конфіденційну інформацію.

Вислухавши суддю-доповідача, відповідачку, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Із матеріалів цивільної справи вбачається.

29 червня 2015 року помер ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО №907916, виданого виконкомом Української міської ради м. Селидове Донецької області 29 червня 2015 року (а.с. 5).

На час його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з:

- квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, яка належить спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого згідно із розпорядженням СП в/о «Селидіввугілля» від 21 липня 1998 року №14433 (а.с. 103);

- грошових вкладів у філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» (а.с. 111-112);

- автомобіля Great WallVoleex C30 білий Канді VIN LGWEE2K51D642142, який належав спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу «ДГ-212» від 08 серпня 2012 року.

На імя ОСОБА_3 (відповідачки по справі), 18 червня 2002 року спадкодавцем було складене заповідальне розпорядження у «ТВБВ №10004/98 м. Українська» по рахунку №31306.

Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_7 є дружина (позивачка по справі) та мати ОСОБА_4 (третя особа по справі).

ОСОБА_3 (відповідачка по справі) - сестра спадкодавця є спадкоємцем за заповітом.

27 грудня 2012 року був зареєстрований шлюб між ОСОБА_7 та позивачкою ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-НО, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського управління юстиції у Донецькій області (а.с. 4).

22 вересня 2015 року позивачка звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця (а.с. 77).

18 листопада 2015 року відповідачка ОСОБА_3 і третя особа ОСОБА_4 прийняли спадщину після смерті ОСОБА_7 шляхом подачі заяви до нотаріальної контори (а.с. 78 -79).

9 березня 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом про усунення від спадщини сестри спадкодавця ОСОБА_3, посилаючись на те, що протягом двох останніх років життя спадкодавець потребував допомоги, а відповідачка не надавала йому цієї допомоги.

Позивачка просила усунути відповідачку від спадкування на підставі частини 5 статті 1224 ЦК України, відповідно до якої особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліц¬тво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у звязку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обовязку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, повязане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обовязок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Крім того, для вирішення питання про усунення від спадщини суд першої інстанції повинен був зясувати і питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу.

Таким чином, виходячи зі змісту зазначеної норми закону, для застосування частини 5 статті 1224 ЦК України необхідно встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Тобто, сукупність вказаних обставин і доведеність їх у судовому засіданні у відповідності до вимог статей 11, 60 ЦПК України дає підстави для застосування вказаної норми права.

Згідно із випискою із медичної карти, наданої комунальним закладом «Селидівський центр первинної медико-санітарної допомоги» ОСОБА_7 перебував на обліку в міській лікарні м. Українська з 1970 року, є інвалідом І групи «А». Прикутий до ліжка протягом останніх двох років. Оглядався на дому. Проводилось лікування. 02 червня 2015 року стан прогресивно погіршився. Помер 29 червня 2015 року (а.с. 8).

Згідно довідки №883, виданої комунальним підприємством «Імпульс м. Українськ» ОСОБА_7 був зареєстрований та мешкав один в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 86).

ОСОБА_1 на час смерті спадкодавця була зареєстрована і проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно довідки УПФУ в м. Селидове №6132/03 ОСОБА_7 перебував на обліку в УПФУ та отримував пенсію по інвалідності (а.с. 100).

На підставі заяви ОСОБА_1 виконавчим комітетом Української міської ради Селидівської міськради Донецької області був складений ОСОБА_5 №381 від 23 лютого 2016 року, згідно з яким була обстежена квартира АДРЕСА_3. В акті, зі слів сусідів, зазначено, що ОСОБА_1 доглядала за своїм чоловіком ОСОБА_7, інвалідом І групи «А», вела з ним спільне господарство, родичі з боку чоловіка допомогу йому не надавали (а.с. 11).

Однак, відповідно до частини 5 статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: перебування спадкодавця в безпорадному стані і потреба спадкодавця в допомозі саме від відповідача та ухилення відповідача від надання спадкодавцеві допомоги, при можливості її надання.

Тобто, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Із наданих сторонами документів вбачається, що спадкодавець потребував стороннього догляду, матеріальної допомоги та піклування.

Позивачка, посилалась на те що здійснювала догляд за хворим чоловіком, а тому вона повинна була довести, що за умови отримання допомоги від неї як дружини, спадкодавець потребував ще допомоги від сестри та що остання умисно ухилялась від надання такої допомоги.

Сукупність вказаних обставин не було доведено позивачкою у судовому засіданні у відповідності до вимог статей 11, 60 ЦПК України.

Виходячи із встановлених обставин, наданих сторонами доказів і вимог закону, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову про усунення відповідача від права на спадкування.

Рішення суду постановлено у відповідності до норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не встановлено.

У відповідності до частини 1 статті 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Довід апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував поведінку відповідачки, яка не допомагала брату матеріально та не надавала йому належної допомоги є необґрунтованим, оскільки позивачкою з цього приводу не надано доказів і крім того доказів того, що відповідачка як пенсіонер за віком мала матеріальну можливість надавати таку допомогу.

Що стосується доводу апеляційної скарги про те, що судом постановлено невмотивовану ухвалу про відмову у задоволенні відводу судді, то апеляційний суд виходить із того, що відповідно до частини 2 статті 24 ЦПК України заява про відвід вирішується у нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Підставою для відводу судді було те, що на думку представника позивачки, є прихильність головуючого по справі судді до відповідачки.

Згідно із пунктом 3 частини 1 статті 210 ЦПК України в мотивувальній частині рішення зазначаються мотиви, з яких суд дійшов висновків (тобто висновок суду про обгрунтованість чи необгрунтованість заявленого клопотання) і закон, яким керувався суд, постановляючи ухвалу (тобто посилання на конкретну правову норму).

Питання вмотивованості ухвали є оціночним, оскільки суд наводить свої міркування щодо заявленого клопотання.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про відвід в ухвалі зазначено, що дійсно головуючим робились зауваження представнику позивача за розмови без дозволу суду і давались розяснення щодо можливості задавати питання стороні чи свідкам.

Таким чином, в ухвалі суду про відмову у задоволенні клопотання про його відвід, суддею були приведені мотиви такого рішення, а тому довід апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованим.

Що стосується доводу апеляційної скарги про те, що позивачці не було надано достатньо часу для ознайомлення з матеріалами справи в судовому засіданні, то апеляційний суд виходить із наступного.

Відповідно до частини 1 статті 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії з документів, долучених до справи.

Особа має право знайомитися з матеріалами справи стільки часу, скільки їй потрібно, у зручний для неї час (з урахуванням режиму роботи суду), і в тому обсязі, в якому вона бажає. Ознайомлення з матеріалами справи відбувається в приміщенні суду.

Порядок видачі для ознайомлення судових справ та копій документів визначається Інструкцією з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженою наказом Державної судової адміністрації України N173 від 17 грудня 2013 року.

Справи для ознайомлення видаються апаратом суду - учасникам цивільних справ - після пред'явлення документа, що посвідчує особу (паспорта, службового посвідчення, доручення представника); адвокатам, які беруть участь у розгляді справ (після пред'явлення ордера або свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю).

Особа, яка одержує справу для ознайомлення, розписується в журналі видачі справ для ознайомлення, де вказуються число, місяць, рік, година видачі, а також номер справи, особа, стосовно якої вона оформлена, суть справи, кількість аркушів справи.

Якщо справа перебуває в провадженні судді, то справу видає для ознайомлення цей суддя (а не працівник апарату суду) або секретар суду.

Право знайомитися із матеріалами справи може бути реалізовано на будь-якій стадії процесу. Це право забезпечує той суд, в провадженні якого перебуває справа.

На практиці, учасники процесу готуються до судового розгляду заздалегідь і знайомляться з матеріалами справи до початку судового засідання.

Клопотання про ознайомлення з матеріалами справи представником позивачки було заявлено під час судового засідання.

Головуючий по справі суддя надав час для ознайомлення з матеріалами справи.

У разі недостатності часу для ознайомлення з матеріалами справи представник позивача мав право заявити клопотання про відкладення судового розгляду.

Виходячи з наведеного, права позивачки щодо ознайомлення з матеріалами справи порушені не були.

Що стосується доводу апеляційної скарги про несвоєчасне задоволення клопотання про витребування даних щодо розпорядження грошовим вкладом, то апеляційний суд виходить із наступного.

9 березня 2016 року, звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка просила суд витребувати із нотаріальної контори відповідь банку щодо розпорядження грошовим внеском спадкодавця. 6 квітня 2016 року під час розгляду справи по суті представником позивача було заявлено аналогічне клопотання (а.с. 3, 55).

У судовому засіданні вказане клопотання було задоволено і судом були зроблені запити до нотаріальної контори та ощадного банку (а.с. 65, 66).

12 квітня 2016 року на запит суду із нотаріальної контори була направлена фотокопія спадкової справи, в якій є дані про розпорядження грошовим внеском спадкодавця на імя ОСОБА_3 (а.с. 69-112).

Керуючись статтями 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану її представником ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 21 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: