АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 687/144/15-ц
Провадження № 22-ц/792/701/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Карпусь С.А.

суддів: Грох Л.М., Талалай О.І.

секретар Бондар О.В.

з участю: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

адвоката Кучмій М.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чемеровецького районного суду від 21 грудня 2015 року за позовом ОСОБА_1 до Андріївської сільської ради, ОСОБА_3, приватного нотаріуса Чемеровецького районного нотаріального округу Пилявського Володимира Броніславовича про визнання заповіту недійсним та за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Кугаєвецької сільської ради, ОСОБА_3 про визнання права власності на частку в колгоспному дворі.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників розгляду, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Андріївської сільської ради, ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним. Він зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_8, яка за життя 23.12.2013 року склала заповіт на ім'я його сестри відповідачки ОСОБА_9. Вказаний заповіт був посвідчений секретарем виконкому Андріївської сільської ради Чемеровецького району ОСОБА_10. Посилаючись на те, що під час складання заповіту не було дотримано вимоги ст. 1247 ЦК України та Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 року №3306/5, в оспорюваному заповіті відсутнє місце його посвідчення, тому просив визнати недійсним цей заповіт. Протокольною ухвалою Чемеровецького районного суду від 27 березня 2015 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено приватного нотаріуса Чемеровецького районного нотаріального округу Пилявського В.Б..

__________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Назарчук Р.В. Провадження № 22-ц/792/701/16

Доповідач - Карпусь С.А. Категорія № 39

В травні 2015 року ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулись до суду з позовом до Кугаєвецької сільської ради, ОСОБА_3 про визнання права власності на частку в колгоспному дворі. Вони зазначали, що були зареєстровані та проживали по АДРЕСА_1. Станом на 01 січня 1991 року будинковолодіння, власником якого був ОСОБА_12, відносилось до колгоспного двору, вони були членами колгоспного двору, кожен з них має право на свою частку, які є рівними. 13 листопада 2006 року ОСОБА_12 та ОСОБА_8 вибули з цього погосподарського номеру в інший в цьому ж населеному пункті на АДРЕСА_2. Посилаючись на порушення своїх майнових прав, просили визнати за кожним з них право власності на 1/6 частку у зазначеному колгоспному дворі, членами якого вони являлись - ОСОБА_2 з 1984 року, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з 1991 року. Також просили визнати частково недійсними заповіт, складений 23.12.2013 року від імені ОСОБА_8, що посвідчений секретарем виконкому Андріївської сільської ради Чемеровецького району ОСОБА_10, та свідоцтво про право на спадщину від 22.09.2014 року, видане на ім'я ОСОБА_3.

Ухвалою Чемеровецького районного суду від 09 червня 2015 року вказані позови об'єднані в одне провадження.

Ухвалою цього ж суду від 21.12.2015 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про об'єднання в одне провадження цивільної справи №687/144/15-ц, провадження №2/687/56/2015 за позовом ОСОБА_1 до Андріївської сільської ради, ОСОБА_3, приватного нотаріуса Чемеровецького районного нотаріального округу Пилявського В.Б. про визнання заповіту недійсним та за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Кугаєвецької сільської ради, ОСОБА_3 про визнання права власності на частку в колгоспному дворі та цивільної справи №687/1844/15-ц, провадження №2/687/620/2015 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Кугаєвецької сільської ради, Андріївської сільської ради про визнання заповітів недійсними відмовлено.

Рішенням Чемеровецького районного суду від 21 грудня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 задоволено частково.

Визначено ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 по 1/6 частині кожному як частку в колгоспному дворі, що розташований по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_12, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2.

В решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Чемеровецького районного суду від 18 лютого 2016 року в рішенні Чемеровецького районного суду від 21 грудня 2015 року виправлено описку.

Визначено ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 по 1/6 частині кожному як частку в майні колгоспного двору, що розташований по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_12, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає рішення суду в частині відмови в задоволенні його позовних вимог незаконним, просить його скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Посилається на неповне з'ясування судом обставин справи, невідповідність його висновків дійсним обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права, зокрема вимог п.п.1.4,1.5. Глави 1, п. 2.1 та п.п. 1.1, 1.4 Глави 3 «Порядку посвідчення заповітів представниками органів місцевого самоврядування», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 року №3306/5.

Суд залишив поза увагою той факт, що заповіт від 23 грудня 2013 року, який складений ОСОБА_8 та посвідчений секретарем виконкому Андріївської сільської ради ОСОБА_10, не відповідає вимогам «Порядку посвідчення заповітів представниками органів місцевого самоврядування» від 11.11.2011 року, оскільки в ньому не вказано місце його посвідчення, причини посвідчення заповіту в іншому місці, а не місці проживання та реєстрації заповідача ОСОБА_8, яка проживала в АДРЕСА_2 і тому такий відповідно до ст. 1257 ЦК є нікчемним.

Також на момент вчинення заповіту секретарем сільської ради не був перевірений вкрай хворобливий стан спадкодавця.

Представник Андріївської сільської ради, приватний нотаріус Чемеровецького районного нотаріального округу Пилявський В.Б., ОСОБА_6, ОСОБА_7 в судове засідання не з'явились, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, про що свідчать поштові повідомлення.

Від Кугаєвецької сільської ради Чемеровецького району надійшла письмова заява про розгляд справи у відсутності її представника.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу з підстав у ній зазначених.

ОСОБА_3 та її представник заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Тому апеляційним судом переглядається рішення суду лише в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до Андріївської сільської ради, ОСОБА_3, приватного нотаріуса Чемеровецького районного нотаріального округу Пилявського В.Б. про визнання заповіту недійсним.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Загальні вимоги до форми заповіту встановлені ст. 1247 ЦК України.

Такими вимогами є письмова форма заповіту із зазначенням місця та часу його складення, особисте підписання заповіту заповідачем, посвідчення заповіту нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними ст. ст. 1251-1252 ЦК України, та його державна реєстрація.

Відповідно до ст. 1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів (державних, приватних), а у населених пунктах, де немає нотаріусів, певні нотаріальні дії, в тому числі і посвідчення заповітів, здійснюється уповноваженими на це посадовими особами органів місцевого самоврядування.

Згідно з пп. 5 п. б ч. 1 ст. 38 Закону України «Про місцеве самоврядування» до делегованих повноважень виконавчих комітетів відповідних рад (сільських, селищних, міських) віднесено вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до їх відання.

Статтею 1 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що повноваження виконавчих комітетів сільських, селищних та міських рад також обмежується територією відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Пунктом 2.1 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 11 листопада 2011 року №3306/5, передбачено вчинення нотаріальних дій в приміщенні органу місцевого самоврядування і лише в окремих випадках - поза вказаним приміщенням з обов'язковим записом у посвідчувальному написі дійсного місця, адреси, а також причин вчинення нотаріальної дії поза приміщенням органу місцевого самоврядування.

Пунктами 1.1., 1.4, 1.6 та 1.10 розділу III цього Порядку встановлено, що посадові особи органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують заповіти.

При посвідченні заповіту посадова особа органу місцевого самоврядування встановлює особу заповідача та визначає обсяг його цивільної дієздатності. Заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем.

Посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом.

Посадова особа органу місцевого самоврядування при посвідченні заповіту зобов'язана роз'яснити заповідачу зміст статей 1241, 1307 Цивільного кодексу України, про що зазначається у тексті заповіту.

Відомості про посвідчення посадовими особами органів місцевого самоврядування заповітів та інформація про їх скасування, зміну або видачу дубліката підлягають обов'язковому внесенню до Спадкового реєстру у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 11.05.2011 року N491 "Про затвердження Порядку державної реєстрації заповітів і спадкових договорів у Спадковому реєстрі".

Також п. 2.11. розділу передбачено,що посвідчення заповітів, засвідчення вірності копій (фотокопій) документів і виписок з них, засвідчення справжності підпису на документах, видача дубліката посвідченого документа здійснюються шляхом вчинення посвідчувальних написів на відповідних документах, які підписуються посадовою особою органу місцевого самоврядування і скріплюються гербовою печаткою відповідного органу місцевого самоврядування (додатки 1 - 14).

Судом першої інстанції встановлено, що 23 грудня 2013 року секретар виконкому Андріївської сільської ради ОСОБА_10 в межах, наданих їй виконкомом делегованих повноважень щодо вчинення нотаріальних дій, в приміщенні Андріївської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області посвідчила заповіт ОСОБА_8 на користь ОСОБА_3. Заповіт записаний зі слів заповідача, з'ясована дійсна його воля, ним прочитаний вголос та власноручно підписаний. Перед посвідченням заповіту ОСОБА_10 було встановлено особу заповідача, перевірено його дієздатність, роз'яснено йому положення ст.ст. 1241, 1254 та 1307 ЦК України. Заповіт зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій під №45 та внесено до Спадкового реєстру. Заповіт містить відомості про місце його складання, дату та час, як це передбачено зазначеним вище Порядком від 11 листопада 2011 року № 3306/5.

Наведене підтверджується копією заповіту від 23 грудня 2013 року (а.с.73 т.1) і оглянутим в судовому засіданні його оригіналом, рішенням виконкому Андріївської сільської ради від 30.11.2012 року №4 (а.с.42 т.1), книгою нотаріальних дій (а.с.39-41 т. 1), інформаційною довідкою зі спадкового реєстру від 20.08.2014 року про наявність вказаного заповіту за номером в реєстрі нотаріальних дій № 45, посвідченого Андріївською сільською радою (а.с.79 т. 1), показаннями свідка ОСОБА_10 та іншими матеріалами справи.

Звертаючись до суду та під час розгляду справи, позивач не надав доказів, що заповіт був складений та посвідчений уповноваженою особою органу місцевого самоврядування поза приміщенням Андріївської сільської ради, що не знайшло свого відображення у заповіті.

Давши належну оцінку дослідженим доказам в її сукупності, суд першої інстанції правильно виходив з того, що форма заповіту відповідає вимогам ст. 1247 ЦК України, волевиявлення заповідача було вільним, заповіт складався та посвідчувався в межах нотаріального округу, а тому дійшов правильного висновку про недоведеність заявлених позивачем вимог у зв'язку з чим обґрунтовано відмовив у позові.

Крім того, цим Порядком не заборонено вчинення посвідчення заповітів посадовою особою виконкому сільської ради в приміщенні органу місцевого самоврядування за зверненнями громадян, які проживають в іншому населеному пункті за межами сільської ради.

Доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що в заповіті не вказано місце його посвідчення та не зазначено причини його посвідчення в іншому населеному пункті, не заслуговують уваги, оскільки не відповідають змісту посвідченого заповіту та не грунтуються на законі.

Системний аналіз ст. ст. 41, 49 ЗУ «Про нотаріат» дає підстави вважати, що як повноваження нотаріуса обмежуються територією певного нотаріального округу, так і повноваження посадових осіб органів місцевого самоврядування щодо вчинення нотаріальних дій обмежуються територією того населеного пункту (села, селища, міста), в якому діє відповідний орган самоврядування. Таким чином секретар Андріївської сільської ради уповноважена була вчиняти заповіт на території своєї сільської ради, а не поза межами села Андріївці, та за зверненнями будь-яких осіб незалежно від місця їх проживання чи реєстрації, що вона й вчинила. Вона не мала повноважень на вчинення нотаріальної дії в іншому населеному пункті.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що оспорюваним позивачем заповітом порушуються його майнові інтереси, оскільки він на час посвідчення заповіту був непрацездатним, не є підставою для визнання його недійсним.

Статтею 1241 ЦК України передбачено його право на обов'язкову частку у разі спадкування за заповітом.

В силу ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як видно з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з вимогами про визнання недійсним заповіту, складеного матір'ю на користь сестри 23.12.2013 року. З вимогою про розподіл спадкового майна, визнання за ним права на частку у колгоспному дворі він до суду не звертався і тому суд не мав правових підстав вирішувати питання визнання за ним права на 1/6 частку в майні колгоспного двору по АДРЕСА_1.

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо порушення порядку розгляду доповнень до позовної заяви.

Згідно вимог ч.2 ст. 31 ЦПК України до початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Андріївської сільської ради, ОСОБА_3, приватного нотаріуса Чемеровецького районного нотаріального округу Пилявського В.Б. про визнання заповіту недійсним. Провадження у справі було відкрито 30 січня 2015 року, а розгляд справи по суті розпочато 12 серпня 2015 року.

17 вересня 2015 року та 12 жовтня 2015 року ОСОБА_1 подав до суду доповнення до позовної заяви про визнання недійсним іншого заповіту та скасування свідоцтв про право на спадщину, не оплативши їх судовим збором (а.с.213-216, 229-234 т. 1). Зазначені додаткові вимоги суд приєднав до матеріалів справи, не ухваливши з цього приводу процесуального документу, що не призвело до неправильного вирішення спору по суті.

Зайвим є також посилання суду на лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року. В силу ч.2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом правомірно вирішення питання про відмову ОСОБА_1 в об'єднанні цивільних справ, процесуальних порушень при цьому суд не допустив, тому доводи апеляційної скарги щодо цього не заслуговують уваги.

Не спростовують висновків суду першої інстанції і інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Чемеровецького районного суду від 21 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча /підпис/ С.А. Карпусь

Суддя /підпис/ Л.М. Грох

Суддя /підпис/ О.І. Талалай

Згідно оригіналу: суддя апеляційного суду С.А. Карпусь