АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа №22-ц/796/7675/2016 Головуючий у 1-й інстанці - Маринченко М.М.
Доповідач - Барановська Л.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого-Барановської Л.В.

Суддів-Панченка М.М., Побірченко Т.І.

при секретарі Куркіній І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини.

Заслухавши доповідь судді Барановської Л.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2016 року позивачка ОСОБА_6 звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ОСОБА_5 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування своїх вимог вказала, що 24.01.2013 року вона та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб, від якого вони мають сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сімейне життя у неї з відповідачем не склалось внаслідок різних поглядів на шлюб та сім'ю та починаючи з 12.09.2015 року шлюб носить формальний характер та подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим.

Крім того, позивачка ОСОБА_6 просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 3500 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що після розірвання шлюбу син залишиться проживати разом із нею, а відповідач в подальшому буде ухилятись від матеріального утримання дитини.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05.04.2016 року позов задоволено частково.

Шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Уманському району Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області 24.01.2013 року, актовий запис № 3, розірвано.

Стягн уто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 21.01.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 судові витрати в розмірі 551 грн. 20 коп.

Стягнуто з ОСОБА_5 в дохід держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду в частині позовних вимог щодо сплати аліментів скасувати та ухвалити нове рішення, яким визначити розмір аліментів на утримання дитини ОСОБА_7 у розмірі не більше 400 грн., посилаючись на те, що суд не дав належної оцінки доказам, неповно з'ясував обставини справи та ухвалив рішення з порушенням норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_5 задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 24.01.2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Уманському району Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області , актовий запис № 3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1

Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2

Окрім цього встановлено, що малолітній син ОСОБА_8 проживає разом зі своєю матір'ю, знаходиться на її утриманні, відповідач проживає окремо, що не заперечується учасниками процесу.

Згідно ст.ст. 181, 182 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі і не можуть бути меншими, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно пояснень відповідача ОСОБА_5 він зареєстрований як фізична особа-підприємець, однак останні два роки не отримує дохід від підприємницької діяльності, ніде не працевлаштований, на утриманні є малолітня дитина - син ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає разом з ним, а також він має доньку ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка разом з матір»ю проживає у США.

За таких обставин суд прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 21.01.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Таких висновків суд першої інстанції дійшов після повного, всебічного з'ясування обставин справи, перевірки доводів і заперечень сторін, надання належної правової оцінки зібраним у справі доказам та застосування правових норм, які регулюють дані правовідносини.

Судом встановлено, що аліменти на утримання доньки ОСОБА_10 відповідач по справі не сплачує, позовні вимоги з цього питання до нього не заявлялись. Про ці обставини відповідач пояснив в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин , що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Пункт 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судам окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен врахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 про те, що на його утриманні знаходиться неповнолітній син ОСОБА_11, який проживає разом із відповідачем, який часто хворіє та потребує додаткових витрат на харчування, а стягнення аліментів в розмірі 800 грн. позбавить його можливості на забезпечення іншого сина, не заслуговують на увагу, оскільки у відповідності зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що неповнолітня дитина проживає разом із матір'ю, перебуває на її утриманні, відповідно до вимог сімейного законодавства дитина має право на отримання матеріальної допомоги з боку своїх батьків.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_5 - батько дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, є фізичною особою-підприємецем, на даний час не працює, доказів про наявність медичних протипоказань встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду в розумінні ст. 57 ЦПК України не надано, а тому в сукупності оцінених судом доказів, є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів,колегія суддів погоджується з зазначеними висновками суду та вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом процесуального та матеріального права не знайшли свого підтвердження, на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують та є такими, що не тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду.

Наведені в апеляційній скарзі доводи, з урахуванням наведеного вище не відносяться до тих, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість ухвалення рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому у відповідності до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді