Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/927/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Годованець І. А.
Доповідач Дьомич Л. М.
УХВАЛА

Іменем України

19.05.2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Дьомич Л.М.

суддів: Дуковського О.Л.; Єгорової С.М.

за участю секретаря: Яковлєвої Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області від 25 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Седнівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області про визнання незаконним, скасування рішення органу місцевого самоврядування -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Седнівської сільської ради Устинівського району про:

- визнання незаконним та скасування рішення Седнівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області від 27 листопада 2015 року № 29 в частині відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо отримання земельної ділянки із земель комунальної власності в оренду, загальною площею 40,00 га, кадастровий номер НОМЕР_1 для створення фермерського господарства

В обґрунтування вимог зазначив, що з метою створення та ведення фермерського господарства звернувся до Седнівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області з письмовою заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на 7 років площею 40,00 га кадастровий номер НОМЕР_1 із земель комунальної власності на території Седнівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області.

Рішенням другої сесії сьомого скликання Седнівської сільської ради Устинівського району від 27 листопада 2015 року № 29 в зв'язку з тим, що за результатами голосування рішення про виділення ОСОБА_2 земельної ділянки не набрало потрібної кількості голосів позивачу відмовлено у зверненні про виділення земельної ділянки площею 30 га для створення фермерського господарства. Розгляд даного питання перенесено на наступну сесію сільської ради.

Проте, відмова у наданні земельної ділянки є безпідставною, необгрунотованою, не відповідає вимогам чинного законодавства та порушує його права.

Ним для прийняття сільською радою рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду подано подані всі необхідні документи, в тому числі, які підтверджують його досвід роботи у сільському господарстві.

Седнівська сільська рада відмовляючи позивачу у зверненні вийшла за межі своїх повноважень, передбачених ст. 118 Земельного Кодексу України, не дотрималась порядку розгляду звернення, та порушила основоположні принципи діяльності органу місцевого самоврядування, встановлені ст. 19 Конституції України та ч. З ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Рішенням Устинівського районного суду Кіровоградської області від 25 лютого 2016 року відмовлено в задоволенні позову.

ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить про скасування рішення суду та ухвалення нового яким задовольнити вимоги. Зазначає, що суд першої інстанції приймаючи рішення не повно з'ясував обставини, що мають істотне значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права. А саме, судом не враховано, що сільською радою всупереч вимогам закону порушено право позивача отримати в установленому законом порядку в оренду земельну ділянку для створення та введення фермерського господарства шляхом прийняття рішення органом місцевого самоврядування.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.112-113).

Частиною 2 статті 305 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши письмові докази по справі, перевіривши рішення суду у межах доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступного. .

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Земельного Кодексу України та Законом «Про фермерське господарство» ( в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство» , фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

Статтю 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Для ведення фермерського господарства, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району (п. «а» ч. 1 ст. 121 ЗК України).

Повноваженнями щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад, для всіх потреб, наділяються сільські, селищні та міські ради (ч. 1 ст 122 ЗК України).

Статтею 7 Закону України «Про фермерське господарство», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин передбачено, що у разі відмови органів державної влади та органів місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки для ведення фермерського господарства питання вирішується судом. Рішення суду про задоволення позову є підставою для відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості), видачі документа, що посвідчує право власності або укладання договору оренди. На теперішній час стаття 7 викладена наступним чином: надання земельних ділянок державної та комунальної власності у власність або користування для ведення фермерського господарства здійснюється в порядку, передбаченому Земельним кодексом України. Тому і спір розглядається в порядку цивільного судочинства, питання щодо порядку відведення земельної ділянки на час спору, передбачав можливість вирішити це питання в суді.

Відповідно до положень зазначеного Закону, для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради.

Заяву громадянина про надання земельної ділянки у власність або в оренду районна або міська державні адміністрації або орган місцевого самоврядування розглядають у місячний строк і в разі її задоволення дають згоду на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки.

У разі відмови органів державної влади та органів місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки для ведення фермерського господарства питання вирішується судом.

Пленум Верховного Суду України у п.7 постанови за №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснив, що при розгляді справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування в разі незгоди з рішеннями з питань, віднесених у галузі земельних відносин до їх компетенції (зокрема, про відмову в передачі земельної ділянки у власність чи користування, у продажі земельної ділянки, в наданні дозволу і вимог на розроблення проекту відведення земельної ділянки тощо), суд за наявності підстав для задоволення позову визнає рішення такого органу недійсним і зобов'язує його залежно від характеру спору виконати певні дії, передбачені його компетенцією (або не вчиняти чи припинити їх), на захист порушеного права, як цього вимагає законодавство, або надає право позивачеві вчинити певні дії для усунення порушень його права. Суд вирішує ці питання по суті, якщо це відповідає закону ( визнає відповідно до частини третьої статті 1 Закону України від 5 червня 2003 р. «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай), якщо районною (міською) державною адміністрацією безпідставно відмовлено у видачі документа, що посвідчує право на земельну частку (пай); вирішує відповідно до частини четвертої статті 7 Закону України від 19 червня 2003 р. «Про фермерське господарство» питання про надання земельної ділянки у власність або оренду для створення фермерського господарства, якщо відповідна районна (міська) державна адміністрація чи орган місцевого самоврядування безпідставно відмовили в цьому або, незважаючи на рішення суду, що зобов'язує їх розглянути заяву з цього приводу, не розглядають її за наявності необхідних документів). В інших випадках суд не може вирішувати питання, віднесені до компетенції органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, зокрема, про передачу земельних ділянок у постійне користування, оренду, укладення чи поновлення договору оренди земельної ділянки, зміну цільового призначення землі тощо.

Матеріалами справи підтверджується, що 25 листопада 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Седнівського сільського голови із заявою про надання земельної ділянки в оренду для створення фермерського господарства (а.с.13). Згідно листа Седнівської сільської ради від 26 січня 2016 року №02-25-22, заява ОСОБА_2 буде розглянута на черговій сесії сільської ради після отримання роз'яснення від Держгеокадастру України щодо можливості надання земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва для створення фермерського господарства. Рішення загальних зборів Седнівської територіальної громади, які відбулися 27 листопада 2015 року позивачу відмовлено у передачі землі для створення фермерського господарства (а.с.15) і вирішено про перенесення розгляду заяви позивача на наступну сесію сільської ради.

ОСОБА_2 вважаючи, що сільська рада відмовила у наданні йому земельної ділянки, звернувся до суду з вимогою про надання йому земельної ділянки для створення фермерського господарства.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Законодавством України визначено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування є компетенцією Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Судом дане питання вирішується лише у разі відмови зазначених вище компетентних органів у наданні земельної ділянки. По даній справі заява ОСОБА_2 перенесена розглядом на наступну сесії сільської ради. Підстава відмови в задоволенні звернення позивача це недостатня кількість голосів при голосуванні депутатів ради, а не відсутність передбачених Законом України «Про фермерське господарство» підстав. Те що територіальна громада села висловилася проти надання позивачеві земельної ділянки, не свідчить про наявність рішення сільської ради про відмову у наданні земельної ділянки. Позивач не звертався до суду з вимогою зобов'язати сільську раду розглянути його заяву про надання земельної ділянки.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів погоджується з висновком суду щодо відсутності передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог, оскільки рішення про відмову у наданні позивачу земельної ділянки Седнівською сільською радою Устинівського району Кіровоградської області не приймалось, а лист № 02-25-22 підтверджує , що сільська рада розглядатиме заяву позивача на черговій сесії.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення сільською радою права позивача на отримання в установленому законом порядку в оренду земельної ділянки є безпідставними та не спростовують висновків суду,оскільки суд не може вирішувати питання, віднесені до компетенції органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, відповідно до ч. 1 ст.308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. 304, ст. 307, ст. 308, ст. 313, ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області від 25 лютого 2016 року - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: