Номер провадження: 22-ц/785/1426/16
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю. Б.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Гірняк Л.А., Калараш А.А.,

за участю секретаря - Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2015 року,

встановила:

У червні 2015 р. ОСОБА_4 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 р. батька ОСОБА_7 на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею - 174,1 кв. м., житловою площею - 128,2 кв. м. (далі - Квартира).

Свої вимоги ОСОБА_4 обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 р. помер її батько - ОСОБА_7. Після його смерті відкралася спадщина на: - квартиру; - 5/100 ч. дачних будівель АДРЕСА_4, загальною площею - 43,2 кв. м. (далі - Дача); - земельну ділянку сільськогосподарського призначення, орієнтовною площею - 3,8 га., яка розташована на території Мар'янівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області (далі - Земельна ділянка).

Спадкоємцями першої черги за законом є вона та мати померлого - ОСОБА_5. 22.07.2014 р. між нею та ОСОБА_5 був нотаріально посвідчений договір, за яким вони зобов'язалися у майбутньому укласти Договір про поділ спадкового майна. У власність ОСОБА_5 у майбутньому повинно перейти дача та земельна ділянка. Їй у майбутньому повинна перейти квартира.

28.07.2014 р. вона звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру. Було заведено спадкову справу. В подальшому нотаріус надав письмову відповідь про відмову у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки не було надано оригіналів правовстановлюючих документів на належне спадкодавцю нерухоме майно.

Правовстановлюючі документи на квартиру вона надати не може, оскільки вони були втрачені. Відсутність правовстановлюючих документів на квартиру не дає можливості їй укласти в подальшому договір про поділ спадкового майна, порушує її право власності, яке підлягає судовому захисту.

Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити їх, подав заяву про заочний розгляд справи.

Відповідачка ОСОБА_5 у судове засідання не з'явилася. Про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином. Причини неявки не повідомила. Заяв та клопотань не надала.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09.12.2015 р. позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_2, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 р..

ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким: 1) визнати за померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 р. ОСОБА_8 право власності на ? ч. майна із спільного сумісного майна із ОСОБА_7; 2) визнати за ОСОБА_6 в порядку спадкування право власності на майно визнане на праві власності за ОСОБА_8. Посилається на те, що заочне рішення ухвалено при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Представники апелянта в судовому засіданні підтримали доводи та вимоги, які викладені в апеляційній скарзі.

Позивачка письмових заперечень на апеляційну скаргу не надала. В судовому засіданні її представник вважав необхідним скаргу відхилити, рішення залишити без змін. Посилався на законність та обґрунтованість рішення, безпідставність апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухвалені рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 3, 11, 60 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Статтями 213, 214 ЦПК передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам законодавства заочне рішення суду першої інстанції не відповідає.

Ухвалюючи заочне рішення про задоволення позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що сторони є спадкоємцями померлого ОСОБА_7, якому на праві власності належала спірна квартира. Позивачка вчасно звернулася до нотаріуса для оформлення спадщини. У видачі свідоцтва про право на спадщину позивачці відмовлено у зв'язку з ненаданням правовстановлюючих документів на квартиру (а. с. 135 - 138).

Колегія суддів вважає, що погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна, цих висновків він дійшов з порушенням норм матеріального (ст. ст. 1223, 1261, 1269 ЦК України) та процесуального (ст. ст. 10, 11, 60, 179 ЦПК України) права.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

19.01.2010 р. Третім Приморським відділом РАЦС Одеського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а. с .180).

ІНФОРМАЦІЯ_1 р. померли ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а. с. 48, 165). Після їх смерті відкрилася спадщина, у тому числі, на квартиру АДРЕСА_3 (а. с. 67 - 68 зворотня сторона).

Спадкоємцями померлого ОСОБА_7 є його матір - ОСОБА_5 (а. с. 76, 82) та донька - ОСОБА_4 (а. с. 74 - 75, 79).

Заповіт ОСОБА_7 відсутній.

Спадкоємцями померлої ОСОБА_8 є його донька ОСОБА_6 є донькою ОСОБА_8 (а. с. 216 - 220).

Заповіт ОСОБА_8 відсутній.

ОСОБА_4 30.01.2014 р. звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (а. с. 44). 28.07.2014 р. нотаріус листом повідомив ОСОБА_4 про неможливість видати Свідоцтво про право на спадщину, оскільки не надано правовстановлюючий документ на квартиру (а. с. 68).16.02.2016 р. нотаріус виніс постанову про відмову у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом (а. с. 149).

02.06.2014 р. за заявою ОСОБА_6 було зареєстрована спадкова справа після смерті ОСОБА_8 (а. с. 124, 235). Листом від 01.12.2015 р. нотаріус повідомив ОСОБА_6 про відмову в оформлені спадщини, оскільки не надано відповідних документів (а. с. 160).

Між сторонами виникли спадкові правовідносини.

За правилами, передбаченими ст. ст. 1217, 1223, 1261 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 161 - 1265 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той подружжя, який його пережив, та батьки.

Встановлено, що ОСОБА_5 є матірью, а ОСОБА_4 донькою померлого ОСОБА_7. ОСОБА_6 є донькою померлої ОСОБА_8. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на час смерті знаходилися у шлюбі. Таким чином, при вирішенні питання щодо визнання права власності в порядку спадкування після смерті цих осіб до участі у справі повинні бути залучені усі спадкоємці померлих.

Встановлено, що під час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_6 звернулася до суду із позовною заявою, як третя особа із самостійними вимогами щодо предмета спору (а. с. 100 - 106).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09.12.2015 р., з порушенням вимог ст. 34 ЦПК України, у вступі ОСОБА_6 до участі у справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, було відмовлено (а. с. 127)

Пунктами 1, 2 Гл. 7, п.п. 1.2 п. 1 Гл. 22 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. № 282/20595, передбачено, що нотаріус має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Такі відомості та (або) документи повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної або відмови у її вчиненні.

Дублікати документів, посвідчених або виданих нотаріусом, можуть бути видані за письмовою заявою спадкоємців осіб, за дорученням яких або щодо яких вчинялася нотаріальна дія, на запит нотаріуса, яким заведено спадкову справу.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», роз'яснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У зв'язку з тим, що матеріали справи не містять відомостей про те, що позивачка вичерпала усі можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зокрема щодо неможливості отримання позивачкою у нотаріуса самостійно або за запитом нотаріуса, який завів спадкову справу, дублікату правовстановлюючого документу на квартиру, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про задоволення позову.

Таким чином, позивачка передчасно звернулася до суду. Заочне рішення суду першої інстанції ухвалено без залучення до участі у справі усіх спадкоємців, які претендують на спадкове майно, що порушує права ОСОБА_6, а тому воно підлягає скасуванню.

Доводи апелянта про порушення її прав спадкоємця, неправомірну відмову в залученні її до участі у справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору є обґрунтованими. Разом з тим, ОСОБА_4 або інші спадкоємці, які претендують на спадкове майно не позбавлені можливості звернутися до суду із відповідним позовом, залучивши до участі у справі усіх спадкоємців.

Доводи та вимоги апелянта про визначення за ОСОБА_8 із спільного із ОСОБА_7 майна права на ? частку цього майна, визнання за ОСОБА_6 в порядку спакування після смерті ОСОБА_8 права власності на ? частку майна, протирічать положенням ст. 303 ЦПК України, а тому є неспроможними.

Ураховуючи, що порушення судом першої інстанції вищевказаних норм матеріального та процесуального права призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції необхідно скасувати. Ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення по суті позовних вимог є порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2015 року - скасувати. Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування за законом - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: Л. А. Гірняк

А. А. Калараш