АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції: Колдіна О.О.
№ 22-ц/796/5705/2016 Доповідач: Шебуєва В.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Українець Л.Д., Оніщука М.І.,

секретар: Троц В.О.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності від імені та в інтересах Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро», на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 05 лютого 2016 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_3, Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві про звільнення майна з-під арешту,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 05 лютого 2016 року відмовлено в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» (далі - ПАТ «Банк Кредит Дніпро») до ОСОБА_3, ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві про звільнення майна з-під арешту.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Банк Кредит Дніпро» просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог - зняти арешти та заборони на відчуження нерухомого майна, а саме: однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею: 34,00 кв. м., житловою площею 17,40 кв. м., що знаходиться у будинку АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_3, який накладено 13 грудня 2010 року згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 1096/8 та постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, що винесена під час здійснення виконавчих дій по відкритому 03 червня 2010 року виконавчому провадженню №19656370, які винесені державними виконавцями ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову ПАТ «Банк Кредит Дніпро», пославши на те, що позивачем обрано неправильний спосіб захисту права. ОСОБА_3 визнав позовні вимоги ПАТ «Банк Кредит Дніпро», а право на звернення з такими позовом закріплено ст. ст. 54, 60 Закону України «Про виконавче провадження».

В апеляційній інстанції представник ПАТ «Банк Кредит Дніпро» підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

В судове засідання ОСОБА_3, а також представник ВДВС Голосіївського РУЮ у м.Києві не з'явився, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у їх відсутність. ОСОБА_3 подав заяву про визнання апеляційної скарги ПАТ «БанкКредит Дніпро».

Вислухавши пояснення представника ПАТ «Банк Кредит Дніпро», дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як встановлено судом, з 28 липня 2008 року між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» і ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 280708-КМ, відповідно до умов якого ОСОБА_3 було надано кредит в сумі 125000 доларів США.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 28 липня 2008 року між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» і ОСОБА_3 був укладений іпотечний договір № 280708-1М. Відповідно до умов цього договору ОСОБА_3 передав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме, квартиру АДРЕСА_1 (а. с. 7-12).

14 червня 2010 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист № 2-1980 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «БанкКредит Дніпро» коштів в розмірі 983423,48 грн.

На підставі вказаного виконавчого листа 03 червня 2010 року державним виконавцем ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження №19656370.

13 грудня 2010 року державним виконавцем ВДВС Голосіївського РУЮ у м.Києві в ході виконання виконавчого листа № 2-1980 у виконавчому провадженні №19656370 був накладений арешт на все нерухоме майно боржника ОСОБА_3

В подальшому, 22 червня 2011 року проведено опис і арешт майна - квартири АДРЕСА_1.

23 грудня 2014 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку із встановленням мораторію на звернення стягнення на майно відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Посилаючись на те, що наявність арешту перешкоджає йому звернути стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, 31 серпня 2015 року ПАТ «Банк Кредит Дніпро» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві. Позивач просив зняти арешти та заборони на відчуження нерухомого майна, а саме: однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею: 34,00 кв.м., житловою площею 17,40 кв.м., що знаходиться у будинку АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_3 Арешт накладено 13 грудня 2010 року згідно постанови державного виконавця № 1096/8 та постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, яка винесена під час здійснення виконавчих дій по виконавчому провадженню №19656370, відкритому 03 червня 2010 року, які винесені державними виконавцями ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ПАТ «Банк Кредит Дніпро».

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем у справах про звільнення майна з-під арешту є особа, відносно якої на момент порушення справи є припущення, що вона є власником майна або правомірним його володільцем. Позивач у справі є стягувачем за виконавчим листом. Стягувач у виконавчому провадженні не може пред'являти зазначений позов, у спосіб, заявлений позивачем, оскільки закон визначив, що з позовом про виключення майна з акту опису може звернутись особа, яка є власником майна, і, яка не є учасником виконавчого провадження. У цьому випадку передбачений інший порядок оскарження дій державного виконавця в частині накладення арешту на майно та не вчинення дій щодо його зняття.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Іпотека як правовий інститут виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобов'язання, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору-іпотекодержателю право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна за наявності в боржника заборгованості перед кредитором.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження». Вказаний Закон визначає загальні положення, права учасників виконавчого провадження та чіткий порядок здійснення виконавчих дій, зокрема, і випадки та порядок зняття з майна арешту, накладеного державним виконавцем у процесі здійснення виконавчих дій.

Законом України «Про виконавче провадження» передбачено зняття державним виконавцем накладеного на майно боржника аршету у випадку завершення виконавчого провадження (закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав) (ч. 1 ст. 50). Разом з тим, положення вказаної норми не поширюються на повернення виконавчого документа стягувачу (ст. 47). Законом не передбачено зняття державним виконавцем арешту у разі повернення виконавчого документу стягувачу.

Частинами 1-4 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Державний виконавець зобов'язаний зняти арешт з рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом.

З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У разі наявності письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

Частиною 5 вказаної статті визначено, що у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, у разі, якщо на майно, що є предметом іпотеки, накладено арешт в рамках виконавчого провадження, яке не є завершеним, в тому числі, якщо виконавчий лист повернуто стягувачу, іпотекодержатель, який є стягувачем у такому виконавчому провадженні, враховуючи наявність у нього переважного права на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, вправі звернутися до суду із позовом про звільнення майна з-під арешту.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову ПАТ «Банк Кредит Дніпро», безпідставно послався на те, що з позовом про звільнення майна з-під арешту може звернутись особа, яка є власником майна, і, яка не є учасником виконавчого провадження.

Вимоги ПАТ «Банк Кредит Дніпро» про зняття арешту та заборони на відчуження нерухомого майна, а саме: однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею: 34,00 кв. м., житловою площею 17,40 кв. м., що знаходиться у будинку АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_3, який накладено під час здійснення виконавчих дій по виконавчому провадженню № 19656370, відкритому 03 червня 2010 року, які винесені державними виконавцями ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві, заявлені до ОСОБА_3, є законними та обґрунтованими. Колегія суддів також враховує, що ОСОБА_3 визнав позов ПАТ «Банк Кредит Дніпро».

Підстав для задоволення вимог до Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві колегія суддів не убачає, оскільки він не є учасником спірних правовідносин.

Враховуючи викладене, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 05 лютого 2016 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення вимог ПАТ «Банк Кредит Дніпро».

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк Кредит Дніпро» підлягає стягненню 121,80 грн. судового збору за подання позовної заяви та 133,98 грн. судового збору за подання апеляційної скарги, а всього 255,78 грн. судових витрат.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності від імені та в інтересах Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро», задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 05 лютого 2016 рокускасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_3, Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві про звільнення майна з-під арешту задовольнити частково.

Зняти арешт та заборону на відчуження нерухомого майна, а саме: однокімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею: 34,00 кв. м., житловою площею 17,40 кв. м., що знаходиться у будинку АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_3, який накладено 13 грудня 2010 року згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 1096/8 та постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, яка винесена під час здійснення виконавчих дій по виконавчому провадженню № 19656370, відкритому 03 червня 2010 року, які винесені державними виконавцями Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві.

В задоволенні вимог Публічного акціонерного товариства «БанкКредит Дніпро» до Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» 255,78 грн. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді