Номер провадження: 22-ц/785/5646/16
Головуючий у першій інстанції Тимошенко І. В.
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Комлевої О.С., Кравця Ю.І.,

при секретарі Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування витрат на лікування, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Болградського районного суду Одеської області від 10 червня 2016 року,

встановила:

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 13 серпня 2014 року відповідач, керуючи автомобілем «Hyundai Accent», здійснив на нього наїзд, в результаті якого позивач отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Вироком Болградського районного суду від 04 березня 2015 року ОСОБА_4 був засуджений за ч. 1 ст. 286 КК України.

У зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями позивач вимушений періодично проходити обстеження та лікування. В період з 24 лютого по 11 березня 2016 року він проходив курс лікування у Центрі реконструктивної та відновлювальної медицини (Університетська клініка) у м. Одесі, його витрати на обстеження та лікування, а також проїзд до медичного закладу склали 5351 грн. 12 коп. Зазначена сума підлягає стягненню з відповідача, оскільки пошкодження його здоров'я сталося з його вини.

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 10 червня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати на лікування в розмірі 4290 грн. 17 коп. Вирішено питання судових витрат. В задоволенні решти позову відмовлено.

Зазначене рішення суду оскаржує в апеляційному порядку ОСОБА_4 В скарзі з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що вироком Болградського районного суду Одеської області від 04 березня 2015 року ОСОБА_4 засуджений за ст. 286 ч.1 КК України до 2 років обмеження волі, яким встановлено, що 13 серпня 2014 року о 21 годині 30 хвилин ОСОБА_4, керуючи автомобілем НОМЕР_1 у стані алкогольного сп'яніння вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_3 В результаті наїзду ОСОБА_3 були заподіяні тілесні ушкодження: закритий перелом крила правої клубової кістки, закритий перелом лівої сідничної кістки в області бугра, закритий перелом крестца на рівні 4-5 крижових хребтів, закриті консолідовані переломи 7-го, 8-го та 9-го ребер по лопаточній і задній пахвовій лінії, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Вироком суду стягнено з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду, а саме витрати потерпілого на лікування в сумі 1664 грн. 75 коп. (а.с. 4-7)

Відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України, а також роз'яснень викладених у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Згідно ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід) втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Також встановлено, що після дорожньо - транспортної пригоди, яка сталася 13 серпня 2014 року з вини водія ОСОБА_4, позивач перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні Болградської ЦРЛ з 13 по 27 серпня 2014 року.

З медичної картки стаціонарного хворого № 4689 вбачається , що позивачу було встановлено заключний клінічний діагноз: Закрита черепно - мозкова травма, струс головного мозку, закритий перелом правої клубової кістки, перелом крестца, остеохондроз шийного відділу хребта, остеохондроз грудного відділу хребта, двосторонній кокартроз 2 ступеню.

Під час лікування з 13 по 27 серпня 2014 року позивач перебував під наглядом лікаря невропатолога, позивачу було призначене та проведено лікування з приводу закритої - черепної мозкової травми, струсу головного мозку. 27 серпня 2014 року позивач був виписаний з хірургічного відділення під нагляд лікарів ортопеда та невропатолога поліклініки.

З медичної картки амбулаторного хворого, наданої Болградською центральною районною лікарнею вбачається , що після виписки з стаціонарного лікування в період часу з вересня 2014 року по січень 2015 року позивач перебував під наглядом невропатолога та йому призначалося лікування.

Відповідно до акту огляду МСЕК від 19 січня 2015 року позивачу встановлено діагноз: Млявоконсолідований перелом (13.08.2014 року) лівої седалищної кістки, консолідований перелом крила правої клубової кістки, консолідований перелом 7,8,9 ребер.

Наслідки повторних поєднаних травм, ЗЧМТ, забій головного мозку в 1989 році, струс головного мозку (13.08.2014 року) у вигляді посттравматичного хронічного церебрального параноїду зі стійким цефалічним синдромом. Невротичний розлад. Рішенням Одеської обласної медико - соціальної експертної комісії № 2 від 19 січня 2015 року позивач був визнаний інвалідом 3 групи від загального захворювання строком на 1 рік (а.с. 101-118).

В період з 24 лютого по 11 березня 2016 року позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у Центрі реконструктивної і відновлювальної медицини (Університетська клініка) у м. Одеса з діагнозом: Посттравматична енцефалопатія 2 ступеню, САК 1989 року, ЗЧМТ, струс головного мозку (13.08.2014 року), стійкій цефалгічний, кохлео - вестибулярний синдроми, двостороння сенсоневральна туговухість, лікворо - динамічні кризи (по анамнезу).

Органічний емоційно - лабільний розлад. Посттравматичний церебральний конвекситальний арахноїдит (по даним МРТ). Вертеброгенна цервико - торакалгія, хроинично - рецидивна течія, період загострення, стійкій больовий синдром.

Остеохондроз хребта, деформуючий спондильоз, грижа Шморля Th6, Th7, Th8, Th10. Спондилоартроз Th6- Th7, Th7- Th8, Th8- Th9. Хронічний HCV гепатит з легким гепатоцитолітичним синдромом ШКХ . Хронічний калькульозний холецистит. Хронічний панкреатит, ремісія. Хвороба Пейроні. Хронічний простатит.

За час лікування у цьому медичному закладі позивачем понесені витрати в зв'язку з обстеженням та лікуванням, що підтверджується виписним епікризом № 1010/243 (а.с. 8-9), результатами обстеження позивача (а.с. 10-15), касовими чеками на оплату ліків (а.с.17-18). Позивачем також понесені витрати на проїзд до медичного закладу до м. Одеса та назад, що підтверджується проїздними квітками (а.с. 17-18).

Судом також встановлено, що у 1989 році позивач у результаті дорожньо - транспортної пригоди отримав травму: множинні переломи довгих трубчатих кісток верхніх і ніжних кінцівок з помірним порушенням функції. Перелом лобної кістки, забій головного мозку, субарахноїдальний крововилив.

В зв'язку з цими тілесними ушкодженнями позивач в період часу з 1989 по 2008 роки неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні, а також лікувався амбулаторно, що підтверджується медичною карткою амбулаторного хворого, яка була досліджена судом.

Позивач був визнаний інвалідом 2 групи в період з 05.07.1989 року по 30.06.1991 року, інвалідом 3 групи в періоди з 01.07.1991 по 30.06.1993 року, з 23.01.1997 по 31.01.2000 року, з 01.12.2004 по 30.11.2006 року, що підтверджується довідкою управління Пенсійного фонду України в Болградському районі № 5221/03 від 26.05.2016 року (а.с. 70).

В період часу з 2008 року і до 13 серпня 2014 року, коли сталася дорожньо - транспортна пригода за участю водія ОСОБА_4, позивач за медичною допомогою не звертався, лікування не проходив, інвалідність йому не встановлювалась. Це також підтверджується медичної карткою позивача.

Допитаний в судовому засіданні лікар - невропатолог Болградської ЦРЛ ОСОБА_5 суду пояснила, що у позивача після 2008 року настала стадія ремісії, тобто стан здоров'я позивача в результаті тривалого лікування покращився.

Після травми, отриманої в результаті дорожньо - транспортної пригоди 13 серпня 2014 року, стан здоров'я позивача знову погіршився, та знову виникла необхідність лікування.

З пояснень лікаря - невропатолога ОСОБА_5, а також з виписного епікризу № 1010/243 встановлено, що до витрат, пов'язаних з лікуванням наслідків травми, отриманої позивачем 13 серпня 2014 року, відносяться таки витрати: дослідження крові в сумі 511,00 грн., МРТ головного мозку в сумі 850,00 грн., придбання ліків та медичних препаратів - детралекс, ліотон, метатмакс, диклоберл, шприців та інших в сумі 2675, 13 грн. (а.с. 8-9, 14, 17-18), які підлягають стягненню з відповідача.

Також з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на проїзд до медичного закладу - Університетська клініка у м. Одесі та назад додому : 24 лютого 2016 року в сумі 151 грн. 48 коп. та 11 березня 2016 року в сумі 147 грн. 56 коп. (а.с.17-18), а всього 299 грн. 04 коп. Загальна сума до стягнення : 3991,13 + 299,04 = 4290 грн. 17 коп.

Доводи апеляційної скарги на відсутність причино - наслідкового зв'язку між діями відповідача та лікуванням позивача в період з 24 лютого по 11 березня 2016 року є необґрунтованими, оскільки з матеріалів справи вбачається, що травма, отримана позивачем під час ДТП 13 серпня 2014 року, яка сталася з вини відповідача, призвела до погіршення стану здоров'я останнього, посилила наявне у нього в результаті травми 1989 року захворювання та викликала необхідність його лікування у зазначений період часу.

Також безпідставним є посилання апелянта на висновок судово - медичного експерта № 95 від 15 грудня 2014 року (а.с. 74-76), оскільки судовим експертом надано висновок відповідно до «Правил судово - медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень».

Разом з тим наявність у позивача ЗЧМТ, струсу головного мозку в результаті ДТП 13 серпня 2014 року підтверджується матеріалами справи, а саме: під час лікування позивача після ДТП було встановлено такий діагноз та проводилось відповідне лікування, після виписки з стаціонару позивач продовжував лікуватися у невропатолога до січня 2015 року, а у лютому 2015 року був визнаний інвалідом 3 групи за супутним діагнозом: Наслідки повторних поєднаних травм, ЗЧМТ, забій головного мозку в 1989 році, струс головного мозку (13.08.2014 року).

Отже, всупереч доводів апеляційної скарги, необхідність лікування позивача з 24 лютого по 11 березня 2016 року була викликана та пов'язана з отриманими ним тілесними ушкодженнями в результаті ДТП, що сталася 13 серпня 2014 року з вини відповідача.

За таких обставин, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_3 Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. 213-214 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 307 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Болградського районного суду Одеської області від 10 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді

О.С.Комлева

Ю.І.Кравець