Номер провадження: 22-ц/785/3387/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сидоренко І. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого судді - Сидоренко І.П., суддів Погорєлової С.О., Цюри Т.В., при секретарі Колмакові В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27 жовтня 2010р. по справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Північзахідтрансбуд» про визнання права власності на квартиру, -

встановила:

06 серпня 2010р. ОСОБА_2 звернулася з позовом, в якому просила суд:

-визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1;

-зобовязати відповідача укласти з нею договір купівлі-продажу вищезазначеної квартири;

-стягнути з відповідача всі судові витрати та у відповідності до ст. 625 ЦК України стягнути на її користь 3% річних та індекс інфляції за період з 01 серпня 2009р. по 01 серпня 2010р. від суми 304000грн.

В обґрунтування позиву ОСОБА_2 вказала, що 11 червня 2009р. вона уклала з ТОВ «Північзахідтрансбуд» попередній договір № 41 про те, що відповідач в строк до 15червня 2009р. укладе з нею договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2. В забезпечення укладеного договору від 11 червня 2009р. по квитанції №146 30/3 від 12 червня 2009р. вона сплатила відповідачу 304000грн. Відповідач після укладання попереднього договору та оплати нею коштів передав їй в користування та володіння вказану квартиру.

Позивач стверджувала, що в подальшому відповідач став ухиляться від укладання договору купівлі-продажу квартири, тому вона була змушена вернутися з вказаним позовом до суду.

Представник ТОВ «Північзахідтрансбуд» надіслав суду письмове пояснення про визнання позову ОСОБА_2, просив розглянути справу у його відсутності.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27 жовтня 2010р. позов ОСОБА_2 було задоволено частково. Визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_3. Стягнуто з ТОВ «Північзахідтрансбуд» на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 1856грн.40коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.26).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14 квітня 2016р. було поновлено ПАТ «Укрсоцбанк» строк на апеляційне оскарження рішення суду (а.с.89-90).

В апеляційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк» просить рішення суду від 27 жовтня 2010р. скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволення позову ОСОБА_2, посилаючись на те, що вказаним рішенням суду порушені права ПАТ «Укрсоцбанку», оскільки вказана квартира належить ОСОБА_3, який отримав від банку кредит, і за іпотечним договором від 20 травня 2008р. вказана квартира була передана банку (а.с.50-53).

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник апелянта підтримав апеляційну скаргу.

Справа розглянута у відсутності ОСОБА_2, інтереси якої представляв адвокат в її інтересах ОСОБА_4Д, який надав пояснення в судовому засіданні, просив апеляційну скаргу відхилити, був належним чином сповіщений про слухання справи на 24 червня 2016р., але не зявився, про причини не явки суд не повідомив (а.с.104, 108, 109).

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27 жовтня 2010року зазначеним вимогам не відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, позивач повністю оплатила вартість квартири, а відповідач передав вказане майно, але відповідач ухилився від укладання нотаріального договору купівлі-продажу, чим порушив права позивачки, є підстави для визнання за нею права власності на спірну квартиру.

З таким застосуванням норм матеріального права та висновком суду першої інстанції по суті виниклого спору колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 11 червня 2009р. між ТОВ «Північзахідтрансбуд» та ОСОБА_2 було укладено попередній договір №41, за яким ТОВ «Північзахідтрансбуд» зобовязується у майбутньому, в строк до 15 липня 2009р., укласти договір купівлі-продажу (основний договір) на умовах визначених цим Договором.

Пунктом 2.2. попереднього договору передбачено, що предметом основного договору купівлі-продажу є квартира №210, що знаходиться на 6 поверсі, 5-а секція, загальною площею 80,6 кв.м. по пр.Леніна, 2; п.2.3. - за домовленістю сторін вартість предмету основного договору становить 304000грн., які позивачка ОСОБА_2 оплатила, що підтверджено квитанцією №1463013 від 12 червня 2009р.

Згідно п.2.7 попереднього договору продавець зобовязується підготувати в строк до укладання основного договору документи, необхідні для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу та п.11 - сторони зобовязуються в найкоротший термін посвідчити цей Договір.

Проте, як встановив суд, відповідач після укладання попереднього договору відмовився виконувати умови п.2.7 договору підготувати в строк до укладання основного договору документи, необхідні для нотаріального посвідчення основного договору та вимоги п.11 якомога швидше посвідчити попередній договір нотаріально.

Тому суд визнав за позивачкою право власності на вищевказану квартиру.

Як розяснив в п.13 Пленум Верховного суду України в Постанові від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

Згідно зі ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а крім того вказаний договір підлягає державній реєстрації

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: 1) право власності на нерухоме майно.

Таким чином, правочин укладений між сторонами не може бути визнаний дійсним на підставі ст. 220 ЦК України.

На вказану обставину звертав увагу Верховний суд України в постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 30 січня 2013р. у справі № 6-162цс12, висновки якого є обовязковою для всіх судів відповідно до ст. 360-7 ЦПК України.

Також судова колегія звертає увагу на те, що згідно зі ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Відповідно до ст. 657 ЦК України в редакції чинної на момент виникнення спірних правовідносин договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно з ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Нікчемний правочин є видом недійсного правочину, а тому не породжує для його будь-яких наслідків крім передбачених законом (ст. 215 ЦК України).

Відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України (в справі яка розглядається в порядку ст.ст. 220, 657 ЦК України) . Таким чином, право власності не могло бути визнано за позивачкою ОСОБА_2 за заявленими нею підставами (постанова судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 24 червня 2015р. № 6-318цс15).

Також судом апеляційної інстанції було встановлено, що спірна квартира була за Іпотечним договором від 20 травня 2008р. передана банку, Іпотекодавцем квартири є саме ТОВ «Північзахідтрансбуд», якому вказана квартира належить на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 46, виданого виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради 05 лютого 2008року на підставі рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради № 112 від 31 січня 2008р. Право власності на вказану квартиру зареєстровано за Іпотекодавцем, тобто за ТОВ «Північзахідтрансбуд» в КП «Ізмальське МБТІ» 08 лютого 2008р., та у електронному реєстрі (а.с.66,670.

Однак, судом першої інстанції при вирішенні вказаного спору взагалі не було встановлено належить чи ні спірна квартира будь-якому власнику.

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27 грудня 2010р. підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову, в звязку з невірним застуванням судом першої інстанції норм матеріального прав та невірної оцінкою встановлених по справі обставин на підставі п. 1,3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - задовольнити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27 жовтня 2010р. скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволені позову ОСОБА_2 до ТОВ «Північзахідтрансбуд» про визнання права власності на квартиру відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: І.П.Сидоренко

Судді: С.О. Погорєлова

ОСОБА_5