РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Загороднюка В.І.

при секретарі Міневич Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства „Теплопостачання міста ОСОБА_1 про визнання протиправним наказу про застосування дисциплінарного стягнення і відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

09.09.2015 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та згідно доповненої позовної заяви від 09.12.2015 р. просить визнати наказ в.о. директора КП «ТМО» від 07.07.2015р. №157 „Про притягнення до дисциплінарної відповідальності про застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді - догани, за бездіяльність в організації опублікування оголошення про другий етап гідравлічних опресувань теплових мереж, неправомірним та скасувати його; стягнути з КП «ТМО» в його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні; визнати, що звільнення було вимушене під тиском та поновити його на посаді начальника виробничо-технічної служби КП «ТМО» з відповідним окладом згідно штатного розкладу; стягнути з відповідача на його користь заподіяну моральну шкоду в розмірі 28000 гривень; притягнути до відповідальності посадових осіб КП «ТМО» винних у затриманні заробітної плати та порушенні вимог трудового законодавства, що повязано з його звільненням.

(а.с. 2 5, 38 46)

При цьому посилається на те, що фактично на протязі серпня та вересня із-за розбіжностей у підходах до роботи виробничо-технічної служби керівництво в особах заступника директора з виробництва ОСОБА_3, головного інженера ОСОБА_1 та начальника служби персоналу ОСОБА_4 почало висловлюватись, щоб він звільнився з власної ініціативи або у кращому випадку підшукував собі роботу в іншому підрозділі підприємства. Він не погоджувався та продовжував працювати. Керівництво продовжувало „підшукувати підстави для його звільнення. Йому не виплачували заробітну плату, не надавали чергову щорічну відпуску, погрожували примусовим звільненням, хоча обєктивних причин для цього не було та продовжували цинічно псувати його ділову репутацію. Його нервовий та психологічний стан знаходився на межі зриву, тож 25.09.2015 року йому все ж таки прийшлось звільнитись.

Суттєво порушуючи його права у період червня - вересня 2015 р. заробітна плата виплачувалась не своєчасно і з суттєвою затримкою. Так заробітна плата за червень виплачена 18 серпня, за липень 21 вересня, за серпень фактично виплачено на дату звільнення 25 вересня. Розрахунок при звільнені виплачено також з затримкою фактично 29 вересня, а остаточний розрахунок 23 жовтня і при цьому підприємство не виплатило компенсацію за час затримки. Також йому було відмовлено у наданні відпустки, на яку він мав право.

Адміністрація постійно порушувала його права, фактично безпідставно звинувачувала у систематичному невиконанні ним трудового договору та посадових обовязків, підшукувала можливі документальні підстави, відмовляла у щорічній відпустці, здійснювала моральний тиск та інше для його звільнення. Адміністрація також не надала йому можливості у виборі вакантних посад у межах підприємства, з яких він мав би можливість вибрати для переводу.

З початку переслідувань йому ставало не по собі і вже наприкінці липня стан його самопочуття значно погіршився: він втрачав задоволення не тільки від роботи а й життя, не міг достатньою мірою сконцентруватись на деяких документах але продовжував виконувати свої обовязки, зявилась слабкість, дратівливість, і відсутність бажання у спілкуванні, безсоння, часто переслідував головний біль, і підвищувалась температура, у звязку з чим він знаходився на лікарняному. Вже після звільнення його нервовий стан також в не найкращому стані, так як до всього додались інші симптоми нервового характеру та 16.10.2015р. йому прийшлось звернутись до невропатолога та пройти курс лікування.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, вважає його не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, надав суду письмові пояснення на позовну заяву та заяву про застосування строків позовної давності.

Вислухавши пояснення сторін, свідків ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 працював начальником виробничо-технічної служби Комунального підприємства „Теплопостачання міста ОСОБА_1.

26.06.2015 р. у виробничо-технічну службу КП «Теплопостачання міста ОСОБА_1» було направлено погоджений в департаменті міського господарства Одеської міської ради графік проведення 2-го етапу гідравлічних опресувань, для опублікування попередження про строки гідравлічних випробувань у газеті «Одесский вестникь» з датою виходу 04.07.2015 р.

(а.с. 11)

07.07.2015 р. наказом КП „Теплопостачання міста ОСОБА_1 № 175 ОСОБА_2 було оголошено догану за зрив строків гідравлічних опресувань 2 етапу. Підставою вказаного наказу стали: службова записка заступника директора по виробництву ОСОБА_3, доповідна записка головного інженера ОСОБА_1 та пояснювальна записка начальника виробничо-технічної служби ОСОБА_2

13.07.2015 р. ОСОБА_2 ознайомився з вказаним наказом та зазначив, що з наказом не згодний.

(а.с. 8 - 10)

В судовому засіданні позивач пояснив, що як публікація, так і графік проведення опресувань трубопроводів були дійсно перенесені, але вважає, що це було зроблено не з його вини.

Разом з тим, як вбачається з наказу № 66 від 20.03.2015 р. в КП „Теплопостачання міста ОСОБА_1 було розроблено графіки проведення робіт на літньо-осінній період для підготовки до наступного опалювального сезону.

(а.с. 68)

Крім того, як пояснили допитані судом свідки, саме в функціональні обовязки ОСОБА_2, як начальника виробничо-технічної служби, входили такі публікації та складання графіків. Зазначене підтверджується доповідними записками головного інженера підприємства ОСОБА_1, заступника директора по виробництву ОСОБА_3, наданими суду графіком, доповідною запискою ОСОБА_6, текстами обяв.

(а.с. 9 13, 17 - 18)

Несвоєчасно виконані роботи потягли за собою перенесення виконання цих робіт на більш пізній термін, що в рамках міста ОСОБА_1 потягло за собою негативні наслідки, отже зазначеним наказом № 175 від 07.07.2015 р. ОСОБА_2 правомірно притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Наказом № 1068-к від 25.09.2015 р. ОСОБА_2 було звільнено з посади начальника виробничо-технічної служби Комунального підприємства „Теплопостачання міста ОСОБА_1 за згодою сторін за ст. 36 п. 1 КЗпП України. Підставою для прийняття вказаного наказу була особиста заява ОСОБА_2 Цей наказ позивач оспорив подавши додаткові позовні вимоги 09.12.2015 р.

(а.с. 48)

Відповідно до вимог ст. 233 КЗпП України ОСОБА_2 мав право звернутися до суду з приводу оскарження правомірності його звільнення на протязі одного місяця, разом з тим цей строк був ним пропущений без поважних причин.

За вказаних обставин не підлягають задоволенню й вимога щодо стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Крім того, будь-яких доказів заподіяння позивачу моральної шкоди за порушення його трудових прав позивачем не надано, тому не підлягає задоволенню й вимога щодо стягнення моральної шкоди.

Разом з тим, судом встановлено, що після звільнення ОСОБА_2 з займаної ним посади повний розрахунок з ним було здійснено з порушенням вимог ст.116 КЗпП України лише 23.10.2015 року, що підтверджується довідкою наданою підприємством.

(а.с. 47)

Таким чином, на користь позивача з відповідача слід стягнути середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто з 26.09.2015 р. по 23.10.2015 р. з відрахуванням податків та зборі, шляхом зобовязання КП Теплопостачання виплатити розраховані ними суми.

Керуючись ст. ст. 116, 233 КЗпП України, ст. ст. 213-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства „Теплопостачання міста ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто з 26.09.2015 р. по 23.10.2015 р. з відрахуванням податків та зборі, шляхом зобовязання КП Теплопостачання виплатити розраховані ними суми.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено, про що протягом десяти днів з дня проголошення подається апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу потягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

27 травня 2016 року