Справа № 139/57/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29 лютого 2016 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Коломійцевої В.І.,

секретаря Мельник А.О.,

за участю відповідача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства КБ ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство КБ ПриватБанк звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи його тим, що 12.12.2005 року між ПАТ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений договір б/н (заява позичальника), згідно з умовами договору Банком передано відповідачу кредитну карту зі строком дії до 12/12, з встановленим початковим кредитним лімітом на суму 2500 грн. Відповідач особистим підписом в заяві підтвердив свою згоду про те, що він попередньо був ознайомлений та погодився з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, які були йому надані у письмовій формі, отримав повну інформацію про умови кредитування та підписана ним заява про отримання кредиту разом з запропонованими банком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифами складає між банком та відповідачем кредитний договір. Згідно з умовами договору Банком передано Відповідачу кредитну карту зі строком дії до 12/12, з встановленим початковим кредитним лімітом на суму 2500 грн в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів в обумовлені у Заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки. Згідно з умовами Кредитного договору б/н від 12.12.2005 року Позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені Тарифами та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлена відповідальність за порушення строку повернення кредиту та процентів за користування ним. При порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту, він сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 3% на місяць розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості. Основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх використання, і ця умова є істотним фактором при наданні кредитних коштів, враховуючи, що важливою ознакою кредитної операції є те, що вона надається за рахунок залучених грошових коштів.

Позивач вважає, що датою 12/12 (останній день строку дії карти) визначено кінцеву дату для здійснення Позичальником останнього щомісячного платежу по погашенню кредиту для здійснення позичальником останнього щомісячного платежу по погашенню кредиту в розмірі та в строки, встановлені Тарифами при відсутності порушень по сплаті простроченої заборгованості, а не кінцевий термін спливу виконання своїх грошових зобовязань за Кредитним договором б/н від 12.12.2005 року та припинення зобовязань в цілому. Так, отримані позичальником кредитні кошти до теперішнього часу Банку не повернуті, тим самим, враховуючи, що Кредитний договір б/н від 12.12.2005 року, не є розірваним, чи припиненим згідно до правових підстав визначених ст. ст. 599, 651, 654 ЦК України, відповідно до п. 4.8 Кредитного договору відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту, як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами, оскільки розрахунок заборгованості здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. Ст. 256 ЦК України дає визначення позовної давності як: «строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного цивільного права або інтересу». Згідно з умовами Кредитного договору б/н від 12.12.2005 року Позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені Тарифами та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлена відповідальність за порушення строку повернення кредиту та процентів за користування ним. Оскільки умовами Кредитного договору встановлені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок Боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання Боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Отже, аналізуючи умови Кредитного договору визначені сторонами та зміст зазначених правових обґрунтувань, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання Позичальником зобовязань за Кредитним договором та наявності простроченої заборгованості по кредиту, зобовязання сплатити відсотки за час фактичного користування кредитними коштами у позичальника виникає щомісячно, тим самим позовна давність за вимогами кредитора про повернення процентів за користування кредитом, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Виходячи з вищенаведеного, ПАТ КБ «ПриватБанк» вважає за необхідне захистити свої права в судовому порядку та стягнути з Боржника ОСОБА_1, на користь Банку суму заборгованості по відсоткам нарахованим на прострочену заборгованість за кредитом за період відповідний загальному терміну позовної давності згідно ст. 257 ЦК України, з 30.11.2012 по 30.11.2015 роки за наступним розрахунком: від загального розміру заборгованості за відсотками на дату 30.11.2015 рік віднімаємо розмір заборгованості за відсотками, які були нараховані до 30.11.2012 року, таким чином сума заборгованості по відсоткам за період з 30.11.2012 по 30.11.2015 роки складає у розмірі 4328,87 грн.

Ухвалою суду від 16 лютого 2016 року явку представника позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» визнано обовязковою, однак останній в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує (а.с. 32, 36)

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника позивача, відповідно до ст. 158 ч.2 ЦПК України, враховуючи що той скористався своїми процесуальними правами.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнала, пояснивши суду, що дійсно в грудні місяці 2005 року вона уклала договір з «Приват банком» та отримала платіжну картку 4149 6053 2343 0140 строк дії якої встановлений до грудня 2008 року. По даній платіжній картці вона зняла 1500 гривень, які через тиждень погасила. Через деякий час вона ще зняла 300 гривень, які також на протязі наступного тижня погасила. Крім цього сплатила 250 гривень заборгованості. В подальшому їй стало відомо, що з її платіжної картки знімали кошти по 5 - 10 гривень. Вона звернулась до позивача з заявою перевірки фактів отримання коштів іншими особами. Після її звернення позивач з 2007 року до неї претензій не предявляв. Про яку кредитну карту зі строком дії до 12/12 зазначає позивач вона не знає, оскільки після закінчення строку дії виданої їй картки у грудні 2008 року, вона не продовжила її дію і договір з відповідачем не переукладала. Як доказ, предявила суду видану їй кредитну карту 430140 та договір №SAMDN6641 про відкриття карткового рахунку і обслуговування кредитної карти, де зазначено термін її дії до 12/08. Просила в позові відмовити, у звязку з його безпідставністю.

Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13.12.2005 року між ПАТ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений договір про надання банківських послуг згідно умов якого відповідачу встановлено фінансовий фіксований кредитний ліміт у сумі 2500 гривень. Базова процентна ставка: 3 ((три) процента) відсотка в місяць з розрахунку 360 днів в році. Строк дії кредитного ліміту відповідає терміну дії картки, яка діє до 12/08 (грудня 2008 року).

Порядок погашення заборгованості: щомісячними платежами в розмірі 7 % від суми заборгованості. Погашення заборгованості по Кредитному ліміту може проводитися як шляхом внесення коштів на карту Клієнтом, так і списанням Банком коштів з Дебетної карти (а.с. 6).

ОСОБА_1 виразила свою згоду, що підписана нею заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1-3 ст. 10 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Так, у позовній заяві позивач зазначає, що 12.12.2005 року між ПАТ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений договір б/н (заява позичальника), згідно з умовами договору Банком передано відповідачу кредитну карту зі строком дії до 12/12, з встановленим початковим кредитним лімітом на суму 2500 грн. Разом з тим із копії договору б/н (заяви позичальника) від 13.12.2005 року вбачається, що відповідно до нього ОСОБА_2 відкрито рахунок та видано кредитну карту НОМЕР_1 зі строком дії до 12/07 зі встановленим початковим кредитним лімітом на суму 2500 грн. З предявленої відповідачем кредитної карти 430140 та копії договору №SAMDN6641 про відкриття карткового рахунку і обслуговування кредитної карти вбачається, що термін дії карти 12/08. Доказів того, що позивачем відповідачу передавалась кредитна карта зі строком дії до грудня 2012 року з встановленим початковим лімітом на суму 2500 гривень суду не надано. Так само суду не надано жодних доказів надання позивачем відповідачу кредитних коштів в сумі 2500 гривень.

Крім того, позивачем у позовній заяві зазначено, що він бажає стягнути з Боржника ОСОБА_1, на користь Банку суму заборгованості по відсоткам нарахованим на прострочену заборгованість за кредитом за період відповідний загальному терміну позовної давності згідно ст. 257 ЦК України, з 30.11.2012 по 30.11.2015 роки за наступним розрахунком: «від загального розміру заборгованості за відсотками на дату 30.11.2015 рік віднімаємо розмір заборгованості за відсотками, які були нараховані до 30.11.2012 року, таким чином сума заборгованості по відсоткам за період з 30.11.2012 по 30.11.2015 роки складає у розмірі 4328,87 грн».

Разом з тим суду не було надано жодних доказів на підтвердження вказаного розрахунку, зокрема щодо заборгованості за відсотками, які були нараховані до 30.11.2012 року. Тому не зрозумілим є, які конкретно суми віднімає позивач, і чому просить стягнути з відповідача саме 4328,87 грн. У звязку з наведеним, суд позбавлений можливості перевірити навіть правильність арифметичного нарахування загального залишку заборгованості за відсотками станом на 30.11.2015 року, що зазначений у Розрахунку заборгованості за договором № б/н від 12.12.2005 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 за період з 30.11.2012 по 30.11.2015 року, а так само в цілому правильність нарахування відсотків, та інших сум, встановити чи здійснювалося погашення за наданим кредитом, дати останніх платежів (а.с.5).

Представник позивача у встановленому законом порядку викликався до суду, однак відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України скористався своїм правом на розгляд справи у його відсутність, шляхом подання до суду відповідної заяви.

Заявлені позовні вимоги в порядку ст. 60 ЦПК України представником позивача не доведені, а тому суд розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити у звязку з недоведеність його вимог.

У звязку з відмовою в задоволенні позову, відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем підлягають віднесенню за його рахунок.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 57-60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області через Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Повне рішення суду виготовлено 01.03.2016 року.

Суддя: