Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2042/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Майстер І. П.
Доповідач Суржик М. М.
УХВАЛА

Іменем України

25.10.2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі : головуючого : судді Суржика М.М.,

суддів : Потапенка В.І., Чорнобривець О.С.

при секретарі Гусак А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Добровелечківського районного суду Кіровоградської області від 27.07.2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Зазначила, що 11 листопада 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського районного управління юстиції у Кіровоградській області, зареєструвала шлюб з відповідачем, про що було вчинено актовий запис № 16. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачем. Останні два роки сім'я фактично розпалася, сторони проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують. Позивач вважає, що їх з відповідачем шлюб носить формальний характер, тому просила його розірвати.

Рішенням суду позов задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зареєстрований 11 листопада 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 16. Після розірвання шлюбу позивачу залишено прізвище «ОСОБА_3». Розподілено судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду в скарзі ОСОБА_2 зазначив, що при постановленні рішення судом порушені норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам. Просив рішення суду скасувати, в позові відмовити.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах, передбачених ст.303 ЦПК України та матеріали справи колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Колегія суддів вважає, що судом 1-ої інстанції на підставі досліджених доказів правильно встановлено, що 11 листопада 2011 року між сторонами зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачем. З 2014 року сторони проживають окремо і не підтримують шлюбних відносин. Причиною розлучення зі сторони позивача є досить тривалий термін окремого проживання, наявність зі сторони відповідача під час спільного проживання образ та застосовування відносно неї фізичного насильства. Крім того, позивач має своє особисте життя з іншим чоловіком.

Статтею 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а документальне існування шлюбу між сторонами по справі не відповідає поняттю «сім'ї», як соціального інституту сучасного суспільства.

Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Відповідно до вимог статті 112 СК України суд з'ясовує, фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та прийшов до правильного висновку щодо розірвання шлюбу між сторонами.

Суд 1-ої інстанції правильно встановив правовідносини, які виникли між сторонами.

Відповідно до вимог ч.1 ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів дійшла переконання, що рішення суду є законним та обґрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляції не спростовують правильних висновків суду, а тому рішення скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303,307, 308,313,314,315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Добровелечківського районного суду Кіровоградської області від 27.07.2016 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: