Провадження №2/485/163/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

24 березня 2016 року Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі головуючого судді Кішковської З.А.,

секретар судового засідання Забаровська С.А.,

за участю позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Снігурівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

15 березня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого з відповідачем 22 лютого 2014 року, вказавши на неможливість подальшого збереження сім'ї.

У судовому засіданні позивачка позов підтримала. Пояснила, що сімейні та подружні відносини з відповідачем припинили у березні 2014 року, однією сім"єю проживали менше одного місяця. До фактичного розпаду сім"ї призвело неприйнятне ставлення до неї та її дитини з боку чоловіка та його батьків, які проявляли зневагу, не допомагали у догляді, забороняли витрачати на дитину кошти соціальної допомоги. У наступному відповідач виїхав до Російської федерації. Ніхто з них мір до примирення на збереження сім"ї не приймав. Натепер у неї склалися шлюбні стосунки з іншим чоловіком. Формальне існування шлюбу шкодить її інтересам внаслідок припинення виплат за статусом матері-одиначки.

Відповідач у судове засідання, за належності повідомлення про час і місце судового розгляду, не з"явився. Про причини неявки суд не сповістив і заяви про відкладення розгляду не надав.

За згоди позивачки, суд ухвалив про заочний порядок розгляду справи у відповідності до положень глави 8 ЦПК України.

Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши докази в матеріалах справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Сторони зареєстрували шлюб 22 лютого 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Снігурівського районного управління юстиції у Миколаївській області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №17 і видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.4). Спільних дітей подружжя не має.

Позивачка ствердила суду про припинення з відповідачем спільного проживання і не підтримання сімейних та подружніх стосунків з березня 2014 року, що також підтверджується довідкою виконавчого комітету Василівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області №617 від 14 березня 2016 року про склад сім"ї, до якої входить лише дочка позивачки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Між сторонами мають місце сімейні правовідносини. У порядку ст.110 СК України позивачка пред'явила позов про розірвання шлюбу.

В силу ст.112 СК України та відповідно до п.10 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року за №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" за заявлення позову одним з подружжя про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

За розгляду позовних вимог встановлено, що чоловік та дружина спільно не проживають на протязі двох років. Причиною розпаду сім'ї слугувала втрата почуттів, що були основою шлюбного союзу. Позивачка ствердила, що мали місце сварки між нею та чоловіком і взаємне непорозуміння. У позивачки вже склалися нові фактичні шлюбні стосунки з іншим чоловіком. Відповідач знаходиться за кордоном.

Враховуючи встановлені обставини, суд рахує недоцільним, відповідно до ст.111 СК України, прийняття мір до збереження сім'ї, наданням часу на примирення.

Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, оскільки шлюб існує формально, склалися нові шлюбні стосунки та порушуються права дитини позивачки, на яку припинено виплату соціальної допомоги за перебування матері у шлюбі.

На підставі викладеного, суд ухвалює про задоволення позовних вимог.

У порядку ст.113 СК України суд утверджує право позивачки після розірвання шлюбу надалі іменуватися дошлюбним прізвищем.

На прохання позивачки, суд не вирішує про розподіл судових витрат за ст.ст.79,88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 22 лютого 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Снігурівського районного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №17, розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити за ОСОБА_1 дошлюбне прізвище "ОСОБА_1".

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано позивачкою на ім'я апеляційного суду Миколаївської області через Снігурівський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів після отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя