Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2016 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Кузнецова Д. В. , при секретарі Мащенко Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори про скасування обтяження майна,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Третьої маріупольської державної нотаріальної контори про скасування обтяження майна шляхом скасування арешту на квартиру.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за біржовим договором купівлі-продажу від 1996 року він є співвласником квартири за адресою АДРЕСА_1. У 2006 році вказаний біржовий договір купівлі-продажу за рішенням суду був визнаний дійсним. У 2016 році позивач із іншими співвласниками, намагаючись здійснити відчуження даної квартири, дізналася у нотаріуса про наявність обтяження, яке була зареєстровано Першою маріупольською державною нотаріальною конторою 26.07.2005 року, реєстраційний №2221131, підстава обтяження не вказана, б/н і здійсненна Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою, архівний номер №239520DONETSK202, архівна дата 06.02.1999 року, № реєстру 6651-168, внутрішній №9301А82723F0332B2926. На звернення до нотаріальної контори позивачу було повідомлено, що у алфавітній книзі обліку заборон/арешту (1978-1998) заборона №20 за 1994 рік на ОСОБА_2 (попереднього власника квартири) була знята 23 січня 1996 року на підставі згоди про розірвання договору за №3/186. Однак за інформацією нотаріуса у Реєстрі заборона не знята. У зв'язку із цим вказує про порушення його права власності, а саме повноваження на розпорядження своїм майном та можливість його відчуження. На підставі зазначеного просив скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_1, зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 26.07.2005 року, реєстраційний номер обтяження 2221131, підстава обтяження не вказана, б/н і здійснено Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою, архівний номер №239520DONETSK202, архівна дата 06.02.1999р., дата виникнення 06.02.1999р., № реєстру 6651-168, внутрішній №9301А82723F0332B2926.

Позивач в судове не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача - Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Свого ставлення до позову не висловив. Також зазначив про неможливість представлення документів та відомостей, на підставі яких було накладено обтяження на квартиру АДРЕСА_1, у зв'язку із передачею справ за вказаний період до Донецького обласного державного нотаріального архіву, який розташований в м.Донецьк, та відсутності доступу до нього внаслідок проведенням антитерористичної операції.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 01 жовтня 1996 року між ОСОБА_3 , ОСОБА_4, ОСОБА_5, з одного боку, та ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, з іншого боку, було укладено біржовий договір №11196 купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 за яким позивач ОСОБА_9 набула право власності на вказану квартиру та є одним із співвласників даного об'єкту нерухомого майна.

Позивач ОСОБА_9 після укладення шлюбу 20.10.2007 року змінила прізвище на ОСОБА_1, що підтверджується наявним в справі свідоцтвом про шлюб, виданим Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області серії НОМЕР_1 від 20.10.2007 року.

Згідно з реєстраційним свідоцтвом від 02.10.1996 року право власності на квартиру на підставі біржового контракту №11196 від 01.10.1996 року було зареєстровано в Маріупольському БТІ у встановленому законом порядку.

Відповідно до рішення Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 20 вересня 2006 року договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, оформлений біржовим контрактом №11196 від 01.10.1996 року на Маріупольській універсальній товарній біржі, укладений між ОСОБА_3 , ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 визнано дійсним.

Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів №143247873 від 30.03.2016 року на об'єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 в державному реєстрі заборон зареєстровано обтяження 26.07.2005 року за №2221131, реєстратором є Перша маріупольська державна нотаріальна контора, підстава обтяження не вказана, б/н, 11.03.1994 року Третя маріупольська державна нотаріальна контора. При цьому власником за даним обтяженням зазначено ОСОБА_4, додатковими даними є архівний номер №239520DONETSK202, архівна дата 06.02.1999 року, № реєстру 6651-168, внутрішній №9301А82723F0332B2926.

Водночас відповідно до інформації, наданої з Третьої маріупольської державної нотаріальної контори в листі від 23.02.2016 року №298/01-16, повідомлено, що у алфавітній книзі обліку заборон/арешту (1978-1998 рік) заборона №20 за 1994 рік на ОСОБА_2 була знята 23 січня 1996 року на підставі згоди про розірвання договору за №3/186, про що також додано відповідний аркуш з книги.

Тобто за інформацією відповідача, який є органом, що безпосередньо був ініціатором обтяження та виконував дані функції, заборона мала бути знята, проте на сьогоднішній вказане обтяження в Єдиному державному реєстрі обтяжень залишається чинною без достатніх на то підстав.

Листом з Першої маріупольської державної нотаріальної контори від 13.05.2016 року №1024/01-16 повідомлено, що за відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна станом на 13.05.2016 року є інформація про наявність обтяження, об'єктом якого є квартира, розташована за адресою АДРЕСА_1 (власники ОСОБА_4, ОСОБА_2.), а саме обтяження 2221131 заборона (архівний запис), зареєстровано реєстратором - Першою маріупольською державною нотаріальною конторою 06.02.1999 року №реєстра 6651-168 на підставі відомостей, наданих Третьою державною нотаріальною конторою (підстава - б/н від 11.03.1994 року). Архівні документи, що були підставою обтяжень за період з 1981 - 1995 року на цей час списані та знищені. Архівні книги та журнали для реєстрації заборон відповідних нотаріальних контор міста Маріуполя, на підставі яких реєстратором формувалась база даних ЄРЗ, було передано до Донецьког обласного державного нотаріального архіву для подальшого їх зберігання, знаходяться в м.Донецьк, який на цей час входить до списку непідконтрольних Україні територій. У зв'язку із цим надати уточнюючу інформацію щодо архівних записів про реєстрацію обтяження №2221131, зареєстрованого Першою маріупольською державною нотаріальною конторою, як реєстратором, на підставі відомостей, наданих Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою, є не можливим.

Крім того, згідно листа Третьої маріупольської державної нотаріальної контори від 13.05.2016 року за №1035/01-16, копії документів на підставі яких було накладено обтяження на квартиру АДРЕСА_1 не виявляється можливими, у зв'язку з передачею справ (по 1996 рік включено) до Донецького обласного державного нотаріально архіву. Документи було передано згідно графіку прийому документі, затвердженого 29.12.2011 року. Усі документи, прийняті на зберігання в Донецький обласний державний нотаріальний архів, залишилися в архівосховищах архіву в м.Донецьк, доступ до яких відсутній.

Отже з представлених до суду доказів не вбачається обґрунтованих підстав для подальшого існування обтяження, яке було накладено в 1994 році, та мало бути зняте за інформацією з Третьої маріупольської державної нотаріальної контори.

Інститут права власності в Україні регулюється приписами статті 41 Конституції України. У відповідності до ч. 1 даної статті, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Частина 4 ст. 41 Конституції України встановлює принцип непорушності приватної власності.

Як слідує зі ст. 316 ЦК України, право власності являє собою право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб

За змістом ст.ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, яким він розпоряджається на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених законом та у встановленому законом порядку.

Згідно зі ст. 391 ЦК України передбачено право власника майна при наявності дій осіб, спрямованих на перешкоджання вільного користування та розпорядження власником своїм майном, вимагати усунення таких перешкод.

Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння (ст. 391 ЦК України).

У відповідності до пункту 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Згідно з ч.1 ст.3 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (надалі за текстом - Закон) загальними засадами державної реєстрації прав, зокрема, є гарантування державою об'єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження.

Згідно статті 9 Закону до повноважень суб'єктів державної реєстрації прав належить забезпечення: проведення державної реєстрації прав; ведення Державного реєстру прав; взяття на облік безхазяйного нерухомого майна; формування та ведення реєстраційних справ.

Державним реєстратором є, зокрема, нотаріус (стаття 10 Закону).

Згідно статті 4 Закону державній реєстрації прав підлягають: заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Згідно статті 26 Закону записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі зміни ідентифікаційних даних суб'єкта права, відомостей про об'єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав.

У разі якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, зміни до Державного реєстру прав вносяться на підставі відповідного рішення суду.

Згідно частини 2 статті 22 Закону відповідальність за відповідність електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, оригіналам таких документів у паперовій формі у разі подання заяви в електронній формі несе особа, яка виготовила електронні копії документів.

Таким чином, у суду є всі підстави вважати, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки існування архівного запису в Єдиному реєстрі заборони відчуження об'єктів нерухомого майна та наявність паперових відомостей про зняття такого обтяження свідчить про існування певних розбіжностей в державному реєстрі та невнесення повних відомостей щодо обтяження, внаслідок чого обмежуються законні права позивача щодо вільного розпорядження квартирою та реалізації права власності в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 15, 57, 58, 59, 60, 215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Скасувати обтяження - заборону (архівний запис), що зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна на квартиру АДРЕСА_1 від 26.07.2005 року, реєстраційний номер обтяження 2221131, підстава обтяження не вказано, б/н 11.03.1994, і здійснено Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою, архівний номер №239520DONETSK202, архівна дата 06.02.1999р., дата виникнення 06.02.1999р., № реєстру 6651-168, внутрішній №9301А82723F0332B2926

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д. В. Кузнецов