Справа № 148/211/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2016 року м.Тульчин

Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Карнауха А.П.

при секретарі Грабовській Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тульчині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Тульчинського районного суду із позовом до ОСОБА_2, мотивуючи свої позовні вимоги наступним.

22.01.2008 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстровано відділом РАЦС Тульчинського РУЮ. Актовий запис №04. В шлюбі з відповідачем у них неї народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Батьком дитини відповідно до актового запису та свідоцтва про народження є відповідач. Їх сім»я розпалась і рішенням Тульчинського районного суду від 08.06.2012 року шлюб розірвано. Дитина залишилась проживати з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Ніякої матеріальної допомоги на утриманні дитини відповідач не надає, хоча працює та отримує заробітну плату. Син перебуває лише на її утриманні. Добровільно надавати допомогу на утримання сина відповідач не бажає.

Просить суд стягнути на її користь з відповідача аліменти в розмірі ? всіх видів заробітку ( доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей певного віку щомісячно на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до його повноліття. Стягнути з відповідача на її користь судові витрати у справі.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила його задовольнити та пояснила суду, що вона проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2. Її та відповідача син проживає не з нею. Він знаходиться у її бабушки в с.Суворівському Тульчинського району. Прабабка погодилась доглядати та утримувати його, бо сама вона не працює і не має можливості самостійно матеріально забезпечити сина. Син перебуває на утриманні прабабки вже біля 7 місяців. Відповідач ніякої регулярної матеріальної допомоги не надає. Лише інколи він купував дитині одяг. Він проживає з іншою жінкою та утримує двох її дітей, а свою дитину забезпечувати не хоче.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та пояснив суду, що він працює на ТОВ «Тульчинм»ясо». Проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3. В цьому ж селі проживає його син у бабки колишньої дружини. Колишня дружина проживає в іншому селі. Вона так як і він з дитиною не живе. Матеріальну допомогу на утримання сина він надавав. Купував сину одяг. Але це було не щомісяця. Документальних підтверджень надання коштів на утримання сина він не має. Не збирав. У вихованні сина він участі не бере, бо його до сина не допускають. Він робив спроби поспілкуватись із сином у селі, але йому не дали. Навіть викликали міліцію, щоб не допустити до дитини. Домовитись із позивачкою про допомогу на утримання сина він не може, бо вона не бажає домовлятись. Згоден надавати кошти сину, але не колишній дружині.

Із наданих суду письмових доказів вбачається наступне.

Згідно рішення Тульчинського районного суду від 08.06.2012 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Згідно свідоцтва про народження серії 1-АМ № 021857, виданого виконкомом Суворівської сільської ради Тульчинського району 13.01.2009 року, ОСОБА_3 народився 22.12.2008 року. Батьком його є ОСОБА_2, а матір»ю ОСОБА_1.

Згідно довідки виконкому Суворівської сільської ради Тульчинського району №69 від 27.01.20016 року, виданій зареєстрованій, але фактично не проживаючій в ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_1, її син ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає біля неї та знаходиться на її утриманні.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши надані ними письмові докази, оцінюючи їх відповідно до ст.212 ЦПК України суд вважає, що позов підлягає задоволенню не підлягає.

Відповідно до чч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789/Х11 ( 78912) від 27.02.1991 року, та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти ) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Вказане свідчить,що якщо на утриманні матері чи батька не перебуває дитина, то жоден із них не вправі звертатись до суду із вимогою про стягнення аліментів на свою користь.

В судовому засіданні встановлено, що дитина позивача та відповідача не проживає із жодним із них, фактично перебуває на утриманні іншої особи. Вказаний факт сторони не оспорюють.

При цьому позивачка звернулась із позовом про стягнення аліментів на свою користь на утримання неповнолітньої дитини, а не на користь особи, на утриманні якої фактично перебуває дитина.

/ Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В зв»язку з цим суд вважає, що оскільки на утриманні позивачки не перебуває дитина на утримання якої вона вимагає стягнення аліментів з відповідача, то позовні вимоги щодо стягнення аліментів на її користь не можуть бути задоволені.

На підставі викладеного, керуючись ст.180,181 СК України, ст.ст.11,209.212- 215,218 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення , а особою яка брала участь у розгляді справи,але не була присутня в судовому засіданні з дня отримання копії рішення, до апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд .

Суддя: