Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1335/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Дьомич Л. М.
УХВАЛА

Іменем України

08.06.2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі :

головуючого судді: Дьомич Л.М..

суддів: Письменного О.А.; Єгорової С.М.

за участю секретаря: Яковлєвої Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка представляє інтереси ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи публічне акціонерне товариство страхова компанія «Країна», страхова компанія «Глобус» про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, треті особи публічне акціонерне товариство страхова компанія «Країна», страхова компанія «Глобус» про стягнення майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 13059,72 грн. та 2000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В обгрунтування вимог зазначив, що 19 травня 2015 року ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21099 державний номер НОМЕР_1, допустив зіткнення з автомобілем «OPEL ASTRA», державний номер НОМЕР_2, який на праві приватної власності належить ОСОБА_4.

Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 червня 2015 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

На підставі ст. ст.1166, 1187 ЦК України просив стягнути 13059,72 грн. у відшкодування майнової шкоди розмір якої визначений ним на підставі розрахунку ПАТ СК «Країна».

Крім того, вказав що внаслідок протиправних дій відповідача йому завдано моральної шкоди, яка виразилася у душевних стражданнях, хвилюванні та емоційному дискомфорті. Оскільки за пошкоджений транспорт, декілька років сплачував кредит у АКБ «Укрсоцбанк», Йому довелося самостійно шукати гроші для його відновлення. Це все пригнічувало його фізичний і емоційний стан, недостатньо було коштів на відновлення майна, внаслідок чого до всього нервово відносився, що призвело до розладу стосунків у родині та втрати нормальних життєвих стосунків. Тривалий час після ДТП він та його родина користувалась громадським транспортом, що викликало суттєві незручності.. Багато справ, запланованих раніше, які потребували використання особистого транспорту, йому довелося відкласти, а від деяких і відмовитись.

Розмір морального відшкодування оцінює в 2000 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 квітня 2016 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування майнової шкоди 13 059,72 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 2 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати по справі в сумі 975,00 грн.

ОСОБА_5, яка представляє інтереси ОСОБА_3 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в задоволенні вимог. Зазначає, що суд першої інстанції приймаючи рішення не повно зясував обставини, що мають істотне значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права. А саме, не враховано що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована у ПАТ «СК Країна», тому відповідачем в частині відшкодування майнової шкоди повинна бути страхова компанія. Винуватець ДТП повинен сплатити лише різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою. Крім того, позивачем не надано належних доказів в обгрунтування наявності та розміру моральної шкоди.

Позивач та треті особи в судове засідання апеляційного суду не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 147-148;150). Від позивача та ПАТ СК «Країна» надійшли клопотання про розгляд справи без їх участі (а.с.151-158).

Частиною 2 статті 305 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_2, яка представляє інтереси ОСОБА_3, дослідивши письмові докази по справі, перевіривши рішення суду у межах доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню за наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія транспортного засобу ВАЗ 21099, державний номер НОМЕР_3, який допустив зіткнення з автомобілем «OPEL ASTRA», державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4, що спричинило пошкодження даного автомобіля. У звязку з чим шкода має бути стягнута з відповідача, оскільки потерпілий вправі одержати повне відшкодування від особи, яка її завдала на підставі ст.ст. 1166, 1167 ЦК.

Судом встановлено, що 19 травня 2015 року приблизно о 23:00 год. ОСОБА_3, керуючи автомобілем ВАЗ-21099, державний номер НОМЕР_1, в м. Кіровограді по вул. Родимцева біля перехрестя з вул. Десантників, перед початком виконання обгону не переконався, що смуга зустрічного руху на яку він мав намір виїздити вільна від транспортних засобів, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «OPEL ASTRA», державний номер НОМЕР_2, який рухався в зустрічному напрямку прямо та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Працівниками ДАІ складено схему ДТП, відібрані пояснення від учасників ДТП та складено відносно водія ОСОБА_3 протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КпАП України.

Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 червня 2015 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с12.).

Згідно відомостей з єдиної центральної бази даних МТСБУ станом на 25 грудня 2014 року цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну третім особам внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортного засобу ВАЗ 21099, державний реєстраційний № НОМЕР_3, який належить ОСОБА_3 застраховано страховим полісом серії АІ 7336050 та страховим полісом серії АІ 4732777 (а.с.52-54).

Згідно листа СТДВ «Глобус» № 3694 24 липня 2014 року між СТДВ «Глобус» та ОСОБА_3 укладено договір (поліс) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/7336050, зі строком дії з 25 липня 2014 року по 24 липня 2015 року. У звязку з несвоєчасним повідомленням страхувальника про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 19 травня 2015 року страхова компанія не мала змоги у повній мірі взяти участь у встановленні та врегулюванні події, визначенні причин та обставин, а також розміру заподіяних збитків, жодних рішень про виплату чи відмову у виплаті страхового відшкодування не приймалося (а.с.10).

24 грудня 2014 року між ОСОБА_3 та ПАТ «СК «Країна»» укладено договір (поліс) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/4732777, період дії якого з 25 грудня 2014 року по 24 грудня 2015 року. За даним полісом ПАТ «СК «Країна» застраховано цивільно-правову відповідальність за шкоду, заподіяну третім особам внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю наземного транспортного засобу марки ВАЗ 21099, державний реєстраційний № ВА 6268АВ (а.с.4).

Розмір страхового відшкодування за фактом пошкодження транспортного засобу «OPEL ASTRA», державний номер НОМЕР_2, який погоджений між ОСОБА_4 та ПАТ «СК «Країна» становить 13059,72 грн. Позивач на проведенні експертизи не наполягав, тому ПАТ СК «Країна» не замовляла оцінки проведення пошкодженого майна (а.с.9).

17 вересня 2015 року листом ПАТ «СК «Країна» № 6327 на підставі ч. 3 ст. 989 ЦК України відмовлено ОСОБА_4 у виплаті страхового відшкодування у звязку з тим, що страхувальник ОСОБА_3 при укладенні договору не повідомив ПАТ СК «Країна» про те, що цивільно-правову відповідальність за шкоду, заподіяну третім особам внаслідок ДТП за участю транспортного засобу марки ВАЗ 21099 застраховано у СТДВ «Глобус» (а.с.4)

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57, 60 ЦПК України.

За змістом ч.1 ст.61 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто, тягар доказування згідно з перерахованими нормами розподіляється таким чином: позивач доводить наявність шкоди та її розмір, а відповідач відсутність його вини у заподіянні шкоди.

За ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За вимогами ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.4 постанови № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розяснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини.

За положеннями ст. ст. 979, 988 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначені у договорі, грошову суму (страхову виплату). Страховик зобовязаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Задовольняючи позовні вимоги, суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами дійшов обґрунтованого висновку, що винні дії ОСОБА_3 знаходяться в прямому причинному звязку із завданою позивачу шкодою, у звязку з чим відповідач як власник джерела підвищеної небезпеки зобовязаний відшкодувати заподіяну шкоду.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом із тим правила регулювання деліктних зобовязань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обовязок, зокрема страховиком.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні.

Таким чином, позивачу належить право вимоги в обох видах зобовязань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Саме такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, предметом якої був спір про відшкодування шкоди, завданої ДТП, вказавши, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до ст. 360 -7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобовязані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Враховуючи вищевикладене суд обґрунтовано поклав відповідальність за завдану майнову та моральну шкоду на відповідача як винуватця ДТП.

При визначені розміру завданої позивачу майнової шкоди, судом обґрунтовано взято за основу розмір страхового відшкодування за фактом пошкодженого транспортного засобу, визначений ПАТ СК «Країна», який складає 13059,72 грн. Доказ наданий ОСОБА_4 є належним і допустимим в розумінні вимог ст. 57,59 ЦПК.

Будь-яких доводів на спростування, визначеного стороною відшкодування, стороною відповідача при розгляді справи в суді першої інстанції не надано, не містять їх і матеріали справи. Клопотань про призначення відповідної експертизи не заявлялося. В апеляційній скарзі стороною відповідача не оскаржувались висновки сторони щодо розміру майнового відшкодування. Відповідно до ст. 303 ЦПК суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем доведено завдану йому шкоду, протиправність дій відповідача та причинний звязок між ними, а останнім не спростовані доводи позивача та не доведена відсутність своєї вини.

Колегія суддів з урахуванням обставин справи, вимог розумності і справедливості погоджується повністю з рішенням суду і в частині розгляду вимог про відшкодування моральної шкоди, відповідно до ст. 1167 ЦК України в сумі 2000 грн. Враховуючі характер та тривалість моральних страждань позивача такий розмір є достатньою компенсацією завданих страждань, незручностей та фізичного, емоційного навантаження. Суд обєктивно прийняв до уваги обставини, за яких сталося пошкодження майна, ступінь та глибину душевних страждань потерпілого в транспортній пригоді які, зокрема, були обумовлені відмовою відповідача вчинити дії по відновленню пошкодженого автомобіля протягом тривалого часу, застосовувати додаткові зусилля для організацій свого життя, повязаного з відновленням транспорту, вирішення своїх життєво побутових питань і родини. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК України).

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Доводи апеляційної скарги про те, що цивільна відповідальність відповідача застрахована в ПАТ «СК «Країна» , а тому шкода підлягає стягненню із страховика колегія суддів не приймає до уваги оскільки в силу ст. 11, 12, 22, 23, 599, 1166-1168 ЦК України потерпілий наділений правом на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка її завдала. ЗУ « Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обумовлює право потерпілого одержати страхове відшкодування, але не зобовязує отримання.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому рішення є законним та обґрунтованим.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, відповідно до ч. 1 ст.308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст. 304, ст. 307, ст. 308, ст. 313, ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка представляє інтереси ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: