Справа № 198/223/16-ц
У Х В А Л А

іменем України

27.04.2016 2016 року суддя Юр»ївського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права на частку у спільній сумісній власності подружжя, поділ майна подружжя,

В с т а н о в и в:

27.04.2016 року Юрївським районним судом Дніпропетровської області відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права на частку у спільній сумісній власності подружжя, поділ майна подружжя (ас. 25, 26 ).

Разом з поданням позовної заяви представник позивача ОСОБА_2 подала заяву про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на автомобіль марки «ВАЗ 21010» , державний номерний знак НОМЕР_1, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_2, номер двигуна НОМЕР_3, який зареєстрований за відповідачем ОСОБА_4, заборонивши останньому користуватися зазначеним автомобілем та передати автомобіль на зберігання третій особі ОСОБА_5, що мешкає за адресою: вул. Червоноармійська, 1/19 м. Новомосковськ Дніпропетровської області до вирішення справи по суті (ас. 14-15).

Необхідність накладення арешту на автомобіль в заяві про забезпечення позову обґрунтована тим, що транспортний засіб марки «ВАЗ - 21010», д.н. НОМЕР_1, 2008 року випуску, який був придбаний сторонами в період шлюбу та зареєстрований на імя відповідача ОСОБА_4 в даний час знаходиться у власності останнього, а відтак невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду про визнання права власності на частку в спільному майні, набутого за час перебування в шлюбі та його поділу, оскільки є велика ймовірність відчуження цього майна відповідачем на користь третіх осіб.

Необхідність заборонити відповідачу користуватися даним автомобілем обґрунтована тим, що останній, користуючись транспортним засобом ставить під загрозу його збереження та втрату вартості за рахунок експлуатації.

Необхідність передання транспортного засобу на зберігання третій особі, а зокрема ОСОБА_5 до вирішення справи по суті, обґрунтована наявністю небезпеки як пошкодження, знищення майна, так і передачі спірного автомобіля третім особам у користування.

Ознайомившись з заявою про забезпечення позову, доданими до неї матеріалами, матеріалами справи, приходжу до висновку, що остання підлягає поверненню позивачу , оскільки подана без додержання вимог ст. 151 ЦПК України, з огляду на наступне:

- відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з тим, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч. 2 ст. 151 ЦПК України).

З заяви про забезпечення позову вбачається, що представник позивача просить накласти арешт на автомобіль НОМЕР_4, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_2, номер двигуна НОМЕР_3, який зареєстрований на імя відповідача ОСОБА_4, заборонивши останньому користуватися зазначеним автомобілем та передати такий на зберігання третій особі ОСОБА_5 (ас. 14-15).

Однак, з довідки територіального сервісного центру № НОМЕР_5 МВС в Дніпропетровській області № 31/4-1246-2аз від 19.02.2016 року вбачається, що за ОСОБА_4 зареєстрований автомобіль НОМЕР_6, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_2, номер двигуна НОМЕР_3 (ас. 9).

Таким чином, вбачаються розбіжності в зазначені моделі спірного транспортного засобу в заяві про забезпечення позову з моделлю автомобіля, який відповідно до вищевказаної довідки, зареєстрований на імя відповідача ОСОБА_4, тобто маються розбіжності в тих відомостях, які необхідні для вирішення питання про забезпечення позову.

Наявність вказаних розбіжностей у відомостях стосовно моделі автомобіля, який насправді був придбаний сторонами в період шлюбу та зареєстрований на імя відповідача ОСОБА_4, унеможливлює вирішення питання про забезпечення позову та може зробити неможливим в подальшому і виконання ухвали про забезпечення позову.

Окрім того, відсутні відомості про наявність згоди третьої особи ОСОБА_5 на передачу йому на зберігання спірного автомобіля, про що заявник зазначає в заяві та що, в свою чергу , необхідно для вирішення питання про забезпечення позову, оскільки заява останнього про те, що він не заперечує проти передання йому на зберігання автомобіля, ним не підписана (ас. 16).

Відсутність зазначених відомостей у заяві представника позивача про забезпечення позову позбавляє суд дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також робить неможливим виконання такої ухвали.

У відповідності до ч. 8 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявникові.

Заявник не позбавлений можливості, усунувши вказані недоліки заяви про забезпечення позову, повторно звернутися до суду.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права на частку у спільній сумісній власності подружжя, поділ майна подружжя - повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подання в 5 -денний строк з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги.

Суддя: С.О.Маренич