АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого: Григорченка Е.І.

Суддів колегії: Кочкової Н.О., Повєткіна В.В.

при секретарі Назаренко А.С.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2012 року у справі за позовом Прокуратури Бабушкінського району м. Дніпропетровська в майнових інтересах держави в особі Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2012 року Прокуратура Бабушкінського району м. Дніпропетровська звернулася до суду в майнових інтересах держави в особі ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України»з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 14 серпня 2007 року між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України», який змінив своє найменування, на ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 5007С72. Згідно вказаного договору банк надав позичальнику кредит в сумі 454 600, 00 швейцарських франків, зі сплатою процентів за користування кредитом у валюті кредиту у розмірі річної процентної ставки, з кінцевою датою погашення 11 серпня 2028 року. В забезпечення вимог за кредитним договором між позивачем та відповідачем укладено іпотечний договір № 5007Z97 від 14 серпня 2007 року. Окрім того, зобов'язання за кредитним договором забезпечено договором поруки № 50209Р11 від 15 грудня 2009 року, укладеним з поручителем ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в забезпечення зобов'язань за кредитним договором. Відповідач ОСОБА_4 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав. Позивачем 14 лютого 2012 року відповідачам відправлено вимогу про усунення порушень та лист про дострокове погашення заборгованості по кредитному договору щодо виконання забезпеченого зобов'язання за кредитним договором. Відповідач ОСОБА_4 взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредитних коштів не виконав, у зв'язку з чим станом 04 травня 2012 року виникла заборгованість в сумі 446 680, 60 швейцарських франків та 89 657, 66 грн., яку позивач просить стягнути солідарно з відповідачів.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2012 року позовні вимоги було задоволено, стягнуто з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором від 14.11.2007 року, станом на 04.05.2012 року 446680 швейцарських франків, що в гривневому еквіваленті складає 3 898 360, 27 грн. Вирішено питання щодо судових витрат /а.с.120-123/.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської обслатсі від 18.12.2013 року апеляційна скарга ОСОБА_5 відхилена, оскаржуване рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2012 року залишено без змін.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні встановлено, що 14 серпня 2007 року між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 5007С72 (з урахуванням Додаткового договору № 5007С72-1 від 15 листопада 2007 року, Додаткового договору № 5007С72-2 від 15 грудня 2009 року, Додаткового договору № 5007С72-3 від 31 січня 2011 року). Згідно вказаного договору банк надав позичальнику кредит в сумі 454 600, 00 швейцарських франків зі сплатою процентів за користування кредитом у валюті кредиту у розмірі річної процентної ставки, з кінцевою датою погашення 11 серпня 2028 року.

В забезпечення вимог за кредитним договором між позивачем та відповідачем укладено іпотечний договір № 5007Z97 від 14 серпня 2007 року.

Окрім того, зобов'язання за кредитним договором забезпечено договором поруки № 50209Р11 від 15 грудня 2009 року, укладеним з поручителем ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в забезпечення зобов'язань за кредитним договором.

Згідно меморіального ордеру № 1046 від 14 серпня 2007 року ОСОБА_4 отримав 454 600 швейцарських франків, що в гривневому еквіваленті складає 1 911 614, 82 грн.

Відповідач ОСОБА_4 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав. Позивачем 14 лютого 2012 року відповідачу ОСОБА_4 відправлено вимогу № 050/29-976 про усунення порушень та лист № 050/29-979 щодо дострокового погашення заборгованості по кредитному договору, які були отримані відповідачем 22 лютого 2012 року.

Також позивачем 14 лютого 2012 року відповідачу ОСОБА_5 відправлено вимогу № 050/29-977 про усунення порушень та лист № 050/29-980 щодо дострокового погашення заборгованості по кредитному договору, які були отримані відповідачем 22 лютого 2012 року.

Відповідач ОСОБА_4 взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредитних коштів не виконав, у зв'язку з чим станом на 04 травня 2012 року виникла заборгованість в сумі 446 680, 60 швейцарських франків, що в гривневому еквіваленті складає 3 898 360, 27 грн., яка складається з: заборгованість по сплаті кредиту 404 108, 44 швейцарських франків, що в гривневому еквіваленті складає 3 526 815, 99 грн.; заборгованість по сплаті відсотків -42 572, 16 швейцарських франків, що в гривневому еквіваленті складає 371 544, 26 грн., а також 89 657 грн. заборгованість по пені, що підтверджується довідкою про розрахунок заборгованості.,

Враховучи встановлені обставини, вимоги законодавтсакв, суд першої інстанції прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки відповідач ОСОБА_4 взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредитних коштів не виконав.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 76, ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала повідомлення апелянта належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної карги та заявлених вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному об'ємі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку. Висновки суду підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами та поясненнями учасників процесу.

При вище наведених обставинах справи, суд першої інстанції, відповідно до ст. ст. 526, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі, що суд не врахував сплачені за квитанціями погашення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 4007,94 грн., не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки зазначена сума була врахована банком при розрахунку заборгованості, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по рахунку /т.1 а.с. 78, 249, т. 2 а.с. 90/.

Приведені в апеляційній скарзі доводи, що договір поруки припинений 16.10.2010 року, відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України, так як був укладений 15.12.2009 року, вимоги до поручителя банк пред'явив тільки 15.02.2012 року, не може бути підставою для скасування рішення суду, оскільки кредитний договір містить кінцевий строк погашення кредиту 11.08.2028 року, тому порука, в даному випадку, може бути припинена згідно ч. 4 ст.559 ЦК України, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

З матеріалів справи вбачається, що банк в лютому 2012 року звертається до відповідачів з вимогою повернути заборгованість за кредитним договором, а у червні 2012 року звертається з позовом до суду.

Між тим, ухвалою апеляційного суду від 18.12.2013 року апеляційна скарга ОСОБА_5, яка була поручителем за кредитним договором, укладеним між ОСОБА_4 та банком, відхилена, оскаржуване рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2012 року залишено без змін.

Посилання апелянта на те, що розрахунок заборгованості за кредитним договором є недостовірним, не може бути підставою для скасування рішення суду, оскільки у відповідності до ст. 10 ЦПК України відповідач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 цього ж Кодексу, зазначені ним обставини.

Проте, будь-які докази, які б спростовували розрахунок заборгованості за кредитним договором наданого банком, суду не надані. Будь-які клопотання з цього приводу не заявлено.

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки зводяться до особистого тлумачення апелянтом норм права та до іншої оцінки фактичних обставин справи, яка відрізняється від зробленої судом першої інстанції оцінки і висновків суду не спростовують.

Районний суд розглянув справу у відповідності із вимогами ст. ст. 10, 11 ЦПК України про змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства, в межах заявлених вимог та на підставі наданих суду доказів.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або процесуального закону, які могли б потягти за собою скасування рішення суду.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, рішення суду в оскаржуваній частині - залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -.

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2012 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді :