Справа № 274/3017/15-ц
пр.№ 2/0274/126/16
Рішення

Іменем України

01.03.2016 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі судді Потапової Т.М., з участю секретаря Геращенко Т.В., представника позивача - ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства „Дельта Банк про припинення дії кредитного договору та договору іпотеки,

встановив:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Просить визнати такими, що припинилися зобовязання за кредитним договором № 0 від 31.10.2006 року, укладеним між ним та АТ „Укрсиббанк, та визнати припиненою іпотеку квартири АДРЕСА_1 на підставі договору від 31.10.2006 року. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 31.10.2006 року він уклав кредитний договір з АТ „Укрсиббанк та отримав кредит в сумі 20 000 швейцарських франків під 8,99% річних. В забезпечення цього договору 31.10.2006 року укладений договір іпотеки, предметом якого є зазначена квартира. Він не виконував належним чином умови кредитного договору, тому банк в 2010 році звернувся з позовом до суду, рішенням від 16.11.2010 року з нього стягнуто 118814 грн., виконавчий лист був поданий на примусове виконання, але повернутий без виконання. Відповідач втратив право вимоги до нього, оскільки спливли строки позовної давності, протягом яких банк мав право звернутися до суду з позовом до нього та повторно подати виконавчий лист для примусового виконання. З припиненням основного зобовязання припиняється іпотека.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з зазначених з заяві підстав.

Представник відповідача ПАТ „Дельта Банк проти позову заперечив, мотивуючи тим, що „Дельта Банк є правонаступником АТ „Укрсиббанк на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 8 грудня 2011 року, має право вимоги до ОСОБА_3, який не виконав зобовязання за кредитним договором, банк має право звернутися до суду про поновлення строку подачі виконавчого листа до виконання. Також, надав письмову заяву про застосування позовної давності як підставу відмови у задоволення позову, оскільки з дня набрання рішенням суду від 16.11.2010 року минуло більше трьох років.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне.

31.10.2006 року між АТУкрсиббанк та ОСОБА_3 укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, на підставі якого позивач отримав кредитні кошти в сумі 20 000 швейцарських франків під 8,99% річних на строк з 31.10.2006 року по 31.10.2016 року.(а.с.8-12) В забезпечення виконання зобовязань за цим договором 31.10.2006 року укладений договір іпотеки, згідно з яким позивач в іпотеку банку надав трикімнатну квартиру АДРЕСА_2, яка належить йому на підставі договору купівлі-продажу 25.02.2002 року. (а.с.13-15)

Рішенням Бердичівського міськрайсуду від 16.11.2010 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ „Укрсиббанк заборгованість за кредитним договором в сумі 118814 грн..(а.с.17)

Звернувшись до суду про дострокове повернення кредитних коштів, банк змінив строк виконання зобовязання, який був визначений у кредитному договорі 31.10.2016 року.

Постановою державного виконавця від 11.01.2011 року відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_3 зазначеної заборгованості. Виконавче провадження завершено на підставі п.3 ст.40 ЗУ „Про виконавче провадження, станом на 23.07.2015 року повторно виконавчий лист до ДВС не надходив.(а.с.63)

На день розгляду справи судом рішення суду від 16.11.2010 року про стягнення з позивача заборгованості не виконане.

08.12.2011 року між АТ „Укрсиббанк та ПАТ „Дельта Банк укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно з яким ПАТ „Дельта Банк набув право вимоги до боржників за кредитними та забезпечувальними договорами, у тому числі за договором, укладеним з ОСОБА_3.(а.с.29-38)

Згідно з розрахунком заборгованість за кредитним договором з 19.12.2011 року по 17.12.2015 року становить 675407,31 грн..(а.с.83-87)

Позивач вважає кредитні зобовязання припиненими, оскільки з 2010 року відповідачем не предявлено до нього позову, тому пропущений загальний строк позовної давності, також пропущений строк - один рік для предявлення виконавчого листа до виконання, отже, відповідачем втрачено право вимоги до нього за кредитним договором.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобовязання, а саме: зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Строком договору відповідно до статті 631 ЦК України є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Разом з тим, стаття 256 цього Кодексу передбачає, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Наслідки спливу строку позовної давності визначені статтею 267 ЦК України.

Згідно із статтею 598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи зобовязання за кредитним договором ОСОБА_3 не виконане належним чином, підставою для припинення кредитного зобовязання вважає пропущення кредитором строку позовної давності для звернення до суду з позовом щодо виконання умов цього договору.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частинами 4, 5 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Отже, з аналізу цих положень закону випливає, що особа, права якої порушено, може звернутися до суду за захистом свого порушеного або невизнаного права, незалежно від строку настання права вимоги, у разі пропущення строку позовної давності надавати суду докази про причини пропущення цього строку, у такому випадку суд визнає причини пропущення строку позовної давності поважними або навпаки.

Як вбачається з матеріалів справи ПАТ „Дельта Банк не звертався до суду з позовними вимогами до ОСОБА_3 щодо порушення ним кредитного договору. Позивач просить суд застосувати строки позовної давності, які, на його думку, пропущені відповідачем, та припинити у звязку з цим кредитні зобовязання, тобто фактично вирішити правовідносини між сторонами на майбутнє, позбавивши банк права звернення до суду за захистом своїх прав.

Законом України «Про іпотеку» встановлено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобовязання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди); з інших підстав, передбачених Законом (стаття 17).

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 653 ЦК України якщо договір змінюється або розривається в судовому порядку, зобовязання змінюється або припиняється з моменту набрання рішення суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобовязанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

За загальним правилом розірвання договору припиняє його дію на майбутнє. але не скасовує сам факт укладення та дії договору включно до моменту його розірвання, а також залишає в дії окремі його умови щодо зобовязань сторін, спеціально передбачених для застосування на випадок порушення зобовязань і після розірвання договору, з огляду на характер цього договору, за яким кредитор повністю виконав умови договору до його розірвання.

Отже, аналіз зазначених норм показує, що, припинення зобовязання можливе за умови його належного виконання, що проведено належним чином, а розірвання кредитного договору не є підставою для припинення іпотеки, якою може забезпечуватися виконання зобовязання, що виникло до набрання законної сили рішенням суду про розірвання договору.(правова позиція ВСУ , справа № -939цс15від 09.09.2016 року).

Позивачем не заявлено вимоги про зміну або розірвання кредитного договору, також не вказано з якого часу, на його думку, зобов"язання за цим договором можуть бути припинені.

З огляду на зазначену правову позицію ВСУ за наявності для того законних підстав зобо"язання можуть бути припинені з дня набрання рішенням суду законної сили, при цьому немає підстав для припинення іпотеки, якою може забезпечуватися виконання зобовязання, що виникло до набрання законної сили рішенням суду.

Укладений між сторонами договір іпотеки, предметом якого є передане позивачем в іпотеку нерухоме майно, виступає забезпеченням виконання зобовязань позичальника за кредитним договором.

Зобовязання позичальника за кредитним договором не виконано. Суд не знайшов підстав для визнання цього зобовязання припиненим, також немає законних підстав для припинення іпотеки, якою може забезпечуватися виконання зобовязання, що виникло на підставі укладення кредитного договору та рішення суду, яке набрало законної сили.

Отже, позивачем не надано належних та допустимих доказів на обрунтування позовних вимог, у звязку з чим позов не підлягає задоволенню.

Заява представника відповідача про застосування позовної давності до позовних вимог ОСОБА_3 не стосується спірних правовідносин, оскільки в цій заяві представник банку обґрунтовує пропущення позивачем строку позовної давності звернення до суду з позовом про визнання недійсним кредитного договору, проте позивач не заявляв такої позовної вимоги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10,11,60,212-215 ЦПК України, суд

Вирішив:

В позові ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства „Дельта Банк про припинення дії кредитного договору та договору іпотеки відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайсуд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Потапова Т.М.