АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження:22-ц/791/1207/16
Головуючий в І інстанції Кузьміна О.І.
Категорія Доповідач: Колісниченко А.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

ГоловуючогоОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3,
за участю секретаря:ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 11.03.2016 року у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до ОСОБА_8, третя особа: ТДВ «Страхова компанія «Кредо» про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 11.03.2016 року позов ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7Ф задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 889,90 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 3000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В решті вимог ОСОБА_5 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 889,90 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 3000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В решті вимог ОСОБА_6 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 113877,13 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 1138,77 грн. в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору. В решті вимог ОСОБА_7 відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 подали апеляційну скаргу, в якій зазначають, що суд першої інстанції встановив, що автомобіль «Hyundai Tucson» є фізично знищеним, проте не вказує нормативно-правового акта, нормами якого визначено за яких обставин автомобіль можна вважати фізично знищеним. Таке формулювання фактично позбавляє ОСОБА_7 можливості відремонтувати власний автомобіль та змушує його продавати пошкоджений транспортний засіб і шукати на ринку аналогічний для придбання. Таким чином суд без відповідної згоди позивачки ОСОБА_7 змушує її займатись реалізацією пошкодженого автомобіля за ринковою вартістю, що є неможливим, оскільки пошкоджений автомобіль за ціною 114 759,47 грн. неможливо реалізувати. Реалізація пошкодженого автомобіля відбувається за значно нижчою ціною ніж ринкова. Крім того, суд першої інстанції не обґрунтував причини часткового задоволення позовних вимог морального відшкодування. Позивачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ледь не загинули в ДТП, отримали тілесні ушкодження в тому числі струс головного мозку. Були вимушені проходити лікування. Позивачка ОСОБА_6 не змогла вчасно поїхати до м. Києва, що свідчить про вимушену зміну її життєвих планів. У звязку з чим просили рішення суду змінити, яким позовні вимоги ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 задовольнити в повному обсязі, а саме: Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 грошові кошти в розмірі 230 950,27 грн., що складається із вартості відновлювального ремонту легкового автомобіля «Hyundai Tucson» внаслідок його пошкодження при ДТП в розмірі 280 950,27 грн. за вирахуванням 50 000 грн. виплаченого страхового відшкодування; стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 грошові кошти в розмірі 1990,88 грн. витрат на евакуацію та транспортування автомобіля «Hyundai Tucson» , 636 грн. вартість проведення автотоварознавчого дослідження, 67,39 грн. вартості поліетиленової плівки та скотчу; стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 50 000 грн. відшкодування моральної шкоди, а також 889,90 грн. матеріальної шкоди, а саме витрат на лікування понесених у звязку із травмами спричиненими ДТП, 1099,88 грн. витрат на пальне; стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 грошові кошти в розмірі 50 000 грн. відшкодування моральної шкоди, а також 889,90 грн. матеріальної шкоди, а саме витрат на лікування понесених у звязку із травмами спричиненими ДТП, 144,06 грн. вартості проїзного документа. Судові витрати покласти на відповідача по справі.

Під час розгляду справи в апеляційному суді ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 подали заяву про збільшення позовних вимог, в якій просили стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 грошові кошти в розмірі 274806,95 грн., що складається із вартості відновлювального ремонту легкового автомобіля «Hyundai Tucson» внаслідок його пошкодження при ДТП за вирахуванням 50 000 грн. виплаченого страхового відшкодування. Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 грошові кошти в розмірі 1990,88 грн. витрат на евакуацію та транспортування автомобіля «Hyundai Tucson», 636 грн. вартість проведення автотоварознавчого дослідження, 67,39 грн. вартості поліетиленової плівки та скотчу; стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 50 000 грн. відшкодування моральної шкоди, а також 889,90 грн. матеріальної шкоди, а саме витрат на лікування понесених у звязку із травмами спричиненими ДТП, 1099,88 грн. витрат на пальне; стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 грошові кошти в розмірі 50 000 грн. відшкодування моральної шкоди, а також 889,90 грн. матеріальної шкоди, а саме витрат на лікування понесених у звязку із травмами спричиненими ДТП, 144,06 грн. вартості проїзного документа. Судові витрати покласти на відповідача по справі.

Представник ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ОСОБА_9, у судовому засіданні на задоволенні апеляції наполягав, з підстав зазначених у скарзі.

ОСОБА_8, у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Інші учасники процесу до суду не зявились, про причини неявки не повідомили,заяв про розгляд справи за їх відсутності не подали. За таких обставин, колегія суддів, вважає за можливе розглянути справу без їх участі на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, які зявилися до суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, у визначених цивільно- процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що 13.08.2015 року близько 21-40 год. на перехресті проспекту Ушакова - вул. І.Кулика сталася ДТП з участю автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_8 та автомобіля НОМЕР_2, належного ОСОБА_7 під керуванням ОСОБА_5

ДТП сталася через порушення ПДР водієм ОСОБА_8, за що вона притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та постановами судді Комсомольського районного суду м. Херсона від 08.10.2015 року і від 26.10.2015 року на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

В результаті вказаної ДТП спричинені механічні пошкодження автомобіля «Hyundai Tucson» д.н. ВТ 1637ВС, який належить на праві власності позивачці ОСОБА_7

Також спричинені легкі тілесні ушкодження позивачу ОСОБА_5 та позивачці ОСОБА_6, що підтверджується висновками судово-медичного експерта від 04.09.2015 року за № 1001 та від 07.09.2015 року за № 1018.

З матеріалів справи також вбачається, що пошкоджений при ДТП 13.08.2015 року автомобільНОМЕР_3 позивачем ОСОБА_7 не відремонтовано. Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи від 20.01.2016 року за № Вс-1 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_3 в результаті його пошкодження при ДТП 13.08.2015 року складає 276 578, 41 грн., вартість відновлювального ремонту 280 950,27 грн., ринкова вартість транспортного засобу на момент пошкодження 276 578, 41 грн., а ринкова вартість авто після пошкодження становить 114 759, 47 грн. Вказаний автомобіль «Hyundai Tucson» д.н. ВТ 1637ВС належний позивачу ОСОБА_7 може вважатись фізично знищеним, оскільки його ремонт є економічно необґрунтованим. ТДВ «Страхова компанія «Кредо», яка є страховиком відповідача ОСОБА_8, за полісом № АІ/7321602 від 24.11.2014 року здійснила страхове відшкодування в сумі 50 000 грн. на користь позивача ОСОБА_7., згідно платіжного доручення від 08.10.2015 року за № 3311. Також судом першої інстанції встановлено, що позивачка ОСОБА_7 бажає залишити за собою право на відновлення пошкодженого транспортного засобу, оскільки не визнає його фізично знищеним. Така ж позиція щодо бажання залишення за собою права на відновлення автомобіля і не визнання його фізично знищеним підтверджена представником позивачів ОСОБА_9 у поданій апеляційній скарзі, а також у судовому засіданні апеляційного суду.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Як розяснив Пленум ВССУ у п. 15 постанови № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Зважаючи на наведене колегія суддів вважає правильним та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_7 про відшкодування шкоди шляхом стягнення різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрат з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Також колегія суддів не вбачає підстав для зміни визначеного судом першої інстанції розміру відшкодування моральної шкоди, оскільки вважає, що він адекватно відображає характер та ступінь заподіяних моральних страждань.

Правильною, на думку колегії суддів, є також відмова у стягненні вартості проїзних документів до м. Києва, оскільки позивачами належно не доведено, що ці витрати прямо повязані із ДТП.

Змінені позовні вимоги, предявлені позивачами на стадії апеляційного провадження колегією суддів не розглядались, оскільки це виходить за межі повноважень апеляційного суду, визначених цивільно-процесуальним законодавством.

Зважаючи на наведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, а відтак і для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 відхилити, а рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 11.03.2016 року залишити без змін.

Ухвала може набирає чинності з часу її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий А.Г.Колісниченко

Судді: Л.І.Вербицька

ОСОБА_3