Справа № 448/133/16 Головуючий у 1 інстанції: Стецик Я.Є.
Провадження № 22-ц/783/2681/16 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Богонюка М.Я., Бермеса І.В.,

при секретарі: Жукровській Х.І.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Мостиського районного суду Львівської області від 29 лютого 2016р. про забезпечення позову,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 29 лютого 2016р. заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову - задоволено.

Накладено арешт на будівлю гаража, що знаходиться в дворовій території будинку АДРЕСА_1, власником якої є ОСОБА_3.

Ухвалу суду оскаржив відповідач - ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі, апелянт зазначає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та такою, що винесена з грубим порушенням норм процесуального права. Вважає, що позивачами не зазначено у позовній заяві жодних причин у зв'язку з якими необхідно забезпечити позов. Крім того, судом першої інстанції не були дотримані вимоги ч.3 ст.151 ЦПК України, відповідно до яких забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо не вжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Крім того, позивачем при подачі, як позовної заяви, так і заяви про забезпечення позову, не подано жодних доказів в обґрунтування позовних вимог, а відтак такі є необґрунтованими та безпідставними. На підставі викладеного просить ухвалу Мостиського районного суду Львівської області від 29 лютого 2016р. про забезпечення позову скасувати.

Апелянт в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, а тому відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності. На думку колегії суддів матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 на заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Вказана Правова позиція наведена і в Постанові № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову".

Крім того, в п. 4 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається з матеріалів справи, в лютому 2016р. ОСОБА_4 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5, треті особи: Мостиська міська рада, Департамент державної архітектурно будівельної інспекції у Львівській області про скасування декларації про готовність об'єкта до експлуатації, скасування свідоцтва про право власності на гараж, скасування договору дарування та зобов'язання до вчинення дій.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є співвласником квартири №1 у будинку за адресою: АДРЕСА_1. В березні 2014р. мешканець будинку ОСОБА_5, що проживає за вищевказаною адресою у квартирі №2 встановив межовий знак та межі земельної ділянки навпроти входу у її (позивачки) квартиру і повідомив, що на підставі рішення Мостиської міської ради отримав земельну ділянку для будівництва гаража. В подальшому такий оформив право власності на вказану земельну ділянку та виготовив будівельний паспорт під будівництво гаража. Згідно рішення Мостиського районного суду Львівської області було визнано незаконним та скасовано рішення Мостиської міської ради за №44 від 25.09.2012р., за №18 від 14.11.2012р., за №83 від 02.10.2013р., за №106 від 06.02.2014р., за №15 від 24.07.2014р., які стосувались будівництва спірного гаража, як такі що були прийняті з порушенням чинного законодавства. На підставі скасованих рішень відповідач ОСОБА_5 виготовив будівельний паспорт на вказаний гараж та такий було прийнято в експлуатацію на підставі декларації про готовність об'єкта до експлуатації і оформлено право власності. В подальшому забудовником ОСОБА_5 будівля гаража та земельна ділянка на підставі договору дарування була подарована ОСОБА_3, відповідачу по справі. Згідно даних будівельного паспорта під будівництво індивідуального гаража по АДРЕСА_1 відстань між житловим будинком за вищевказаною адресою (АДРЕСА_1) та спірним гаражем становить близько 3,5м., що є порушенням ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень». Крім того, відповідно до акту обстеження комісії МКП «Водоканал» та схеми проходження мережі водопостачання і водовідведення, під проектованим гаражем відповідачем ОСОБА_5 проходить мережа централізованого водопостачання та водовідведення МКП «Водоканал»., що унеможливлює проведенню будівництва вищевказаного гаража.

Враховуючи суть спору, зміст позовних вимог, підстави позову та обставини справи, беручи до уваги обґрунтування та аргументованість позивачем заяви про забезпечення позову, вид забезпечення позову, зазначені у заяві причини необхідності забезпечення позову, суд прийшов до вірного висновку, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

На думку колегії суддів у разі невжиття заходів виконання можливого рішення суду про задоволення позову буде суттєво утруднене чи неможливе.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність оскаржуваної ухвали нормам ЦПК України спростовуються письмовим клопотанням позивача про забезпечення позову, у якому остання зазначає причини, у зв'язку з якими, на її думку, потрібно забезпечити позов, а також міститься обґрунтування необхідності застосування зазначеного у клопотанні виду забезпечення позову.

На думку колегії суддів зазначені в оскаржуваній ухвалі суду заходи забезпечення позову виходять саме із суті позовних вимог і не виходять за межі останніх.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апелянта не спростовують правильних висновків суду щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до п.1 ч.1ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст.312, 313, п.4 ч.1 ст.314,315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Мостиського районного суду Львівської області від 29 лютого 2016р. про забезпечення позову - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: О.М. Ванівський

Судді: М.Я. Богонюк

І.В. Бермес