АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/2097/16 Головуючий 1-ї інстанції - Божко В.В.
Категорія: захист прав споживачів
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Коровіна С.Г., Коваленко І.П.

при секретарі - Щегельському Д.О.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ЮНІСОН БАНК» на рішення Київського районного суду м. Харкова від 02 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ЮНІСОН БАНК» про захист прав споживача, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «ЮНІСОН БАНК» (надалі - ПАТ «ЮНІСОН БАНК» або Банк), в якому з урахування заяви від 20.01.2016року про залишення частини позовних вимог без розгляду просила визнати незаконними дії відповідача по блокуванню поточних рахунків №НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 (гривня), що відкриті на її ім'я, починаючи з 06.11.2015року по 17.12.2015року включно.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 06.11.2015р. відповідач зупинив видаткові фінансові операції по її рахунках, відкритих в ПАТ «ЮНІСОН БАНК», що обмежило її право користування своїми грошовими коштами, які знаходилися на таких рахунках. Як на причини блокування, відповідач посилався на рішення, прийняте Державною службою фінансового моніторингу України з підстав передбачених ст.17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення». Проте, вона не погодилася з існуванням підстав для застосуванням до неї санкцій, зазначених в ст.17 вищезазначеного Закону, а щодо рішення служби - вважала його неналежним у справі доказом. Крім того зазначила, що у відносинах з Банком дотримувалася норм чинного законодавства, декілька разів користувалася рахунками, в тому числі знімала з них готівку, і операції, які були заблоковані відповідачем, нічим не відрізняються від аналогічних операцій, які раніше вже нею проводилися.

В судовому засіданні суду першої інстанції позивач ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ПАТ «ЮНІСОН БАНК» - Коханчук Г.В. заперечувала проти позову, посилаючись на їх безпідставність. Зокрема зазначила, що зупинення видаткових операцій на рахунках позивача було запроваджено на підставі рішень Державної служби фінансового моніторингу України від 05.11.2015р. та 12.11.2015р., а Банк є тільки виконавцем вказаних рішень.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 02 лютого 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконними дії ПАТ «ЮНІСОН БАНК» по блокуванню поточних рахунків НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 (гривня), що відкриті на ім'я ОСОБА_1 починаючи з 06.11.2015року по 17.12.2015року включно.

В апеляційній скарзі ПАТ «ЮНІСОН БАНК» просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити у справі нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, на не відповідність висновків суду обставинам справи та на неналежну оцінку наданим доказам.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення, апеляційний суд з'ясовує чи були враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти); якими доказами мотивовано рішення, належними чи допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримані та правильно застосовані норми матеріального й процесуального права.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ «БАНК ЮНІСОН» не довів належними та допустимими доказами наявність рішення спеціально уповноваженого органу про зупинення видаткових операцій на рахунках позивача, а саме не надав доказів, які б підтверджували прийняття Державною службою фінансового моніторингу України рішення про зупинення видаткових операцій по рахунках ОСОБА_1 При цьому суд послався на те, що самою Державною службою фінансового моніторингу України не підтверджено факт прийняття таких рішень.

Проте, погодитися з таким висновком колегія суддів не може, оскільки суд дійшов його без повного, всебічного та об'єктивного з'ясування всіх обставин справи, без належної правової оцінки наданим доказам.

Судовим розглядом встановлено, що 27 серпня 2015 року на підставі заяви ОСОБА_1 у ПАТ «БАНК ЮНІСОН» було відкрито поточні рахунки - №№НОМЕР_1 (поточний рахунок фізичної особи) та №НОМЕР_2 (картковий рахунок (гривня)) (а.с.11-14).

21.10.2015року ПАТ «БАНК ЮНІСОН» на адресу ОСОБА_1 направив листа з пропозицією надати документи, які підтверджують джерела походження коштів та відповідність фінансового стану (копії декларацій про доходи, договорів купівлі-продажу, тощо), що надходять на рахунки відкриті у Банку. Інформацію запропоновано надати протягом п'яти днів з дати отримання запиту, за визначеною адресою та попереджено, що у разі ненадання зазначених документів, Банк на виконання ч.5 ст.64 Закону України «Про банки та банківську діяльність» буде вимушений відмовити ОСОБА_1 в обслуговуванні (а.с.15).

23 жовтня 2015 року ОСОБА_1 направила на адресу відповідача лист, де висловила свою незгоду з пропозицією Банку та зазначила, що у ПАТ «БАНК ЮНІСОН» відсутні законні підстави для припинення її банківського обслуговування. Документи, які підтверджують джерела походження коштів на рахунку позивача та відповідність фінансового стану, остання Банку не надала (а.с.16-17).

У період з 06 листопада по 12 листопада 2015 року та у період з 13 листопада по 17 грудня (включно) 2015 року за відкритим у ПАТ «БАНК ЮНІСОН» поточним (картковим) рахунком №НОМЕР_2 видаткові операції були зупинені.

06.11.2015р. позивач, підчас спроби розрахуватися платіжною карткою, дізналася про блокування свого рахунку в ПАТ «БАНК ЮНІСОН», на якому на той час знаходилася сума грошових коштів у розмірі 601 206,66рн. В подальшому, аж до 21.12.2015р. позивачка не могла скористатися вказаною сумою (чеки №6080 від 06.11.2015р., №6817, 6818 від 06.11.2015р., №0452 від 11.11.2015р., №0446 від 10.11.2015р., №0598 від 02.12.2015р.).

Листом №145/13-БТ від 19.11.2015р. ОСОБА_1 було повідомлено, що проведення видаткових операцій за відкритим нею в ПАТ «БАНК ЮНІСОН» картковим рахунком №НОМЕР_2 зупинено на підставі рішення Державної служби фінансового моніторингу України від 06.11.2015р. на строк 5 робочих днів, з 06.11.2015р. до 12.11.2015р. (включно) з підстав, передбачених ч.3 ст.17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення». Цей строк був продовжений рішенням Державної служби фінансового моніторингу України від 12.11.2015р. на 25 робочих днів, з 13.11.2015р. по 17.12.2015р. (включно), з підстав, передбачених ч.5 ст.17 того ж Закону.

Відносини у сфері фінансового моніторингу в Україні регулюються Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» №1702-УІІ від 14.10.2014р., Законом України «Про банки та банківську діяльність», міжнародними угодами, ратифікованими державою Україна у встановленому законом порядку, іншими нормативно-правовими та підзаконними актами.

Згідно із статтею 2 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» (надалі - Закон), дія закону поширюється на громадян України, іноземців та осіб без громадянства, фізичних осіб - підприємців, а також на юридичних осіб, їх філії, представництва та інші відокремлені підрозділи, що забезпечують проведення фінансових операцій на території України та за її межами відповідно до міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.3 ст.5 цього Закону, суб'єктами державного фінансового моніторингу є, серед інших, Національний банк України, центральний орган виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики у сфері запобігання і протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму, Міністерство юстиції України, спеціально уповноважений орган.

Згідно п.37 ст.1 Закону, спеціально уповноважений орган - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.

Положенням про Державну службу фінансового моніторингу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 2015р. N537 (надалі - Положення), визначено, що Державна служба фінансового моніторингу України (Держфінмоніторинг) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.

Пунктом 10 ч.1 ст.20 Закону та п.6 Положення визначено, що спеціально уповноважений орган має право, в тому числі, приймати у випадках, передбачених цим Законом, рішення про зупинення (подальше зупинення, продовження зупинення) фінансових (фінансової) операцій (операції) на строк, установлений цим Законом.

Відповідно до пп.1 ч.2 ст.5 Закону суб'єктами первинного фінансового моніторингу є, в тому числі, банки, страховики (перестраховики), страхові (перестрахові) брокери, кредитні спілки, ломбарди та інші фінансові установи.

Згідно п.18 ч.2 статті 6 Закону суб'єкт первинного фінансового моніторингу зобов'язаний за рішенням спеціально уповноваженого органу, наданим з метою зупинення фінансової операції (фінансових операцій) як такої, що може бути пов'язана з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, зупиняти проведення або забезпечити моніторинг фінансової операції (фінансове операцій) відповідної особи в установленому законодавством порядку.

Спеціально уповноважений орган у разі виникнення підозр може прийняти рішення про зупинення видаткових, фінансових операцій на строк до п'яти робочих днів, про що зобов'язаний негайно повідомити суб'єкт-- первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України. У разі прийняття рішення відповідно до частин другої і третьої цієї статті спеціальна уповноважений орган протягом строку подальшого зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції) або зупинення видаткових фінансових операцій проводить аналітичну роботу, збирає необхідну додаткову інформацію обробляє, перевіряє, аналізує її та у разі, якщо за результатами перевірки:

ознаки легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, або вчинення іншого злочину, визначеного Кримінальним кодексом України, не підтверджуються, спеціально уповноважений орган зобов'язаний негайно скасувати своє рішення про подальше зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції) або зупинення видаткових фінансових операцій та повідомити про це суб'єкту первинного фінансового моніторингу;

є мотивовані підозри, - спеціально уповноважений орган приймає рішення пре продовження зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції) (видаткових фінансових операцій), готує і подає відповідний узагальнений матеріал або додатковий узагальнений матеріал правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, та в день прийняття такого рішення інформує відповідного суб'єкта первинного фінансового моніторингу про дату закінчення строку зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції). Строк зупинення відповідних фінансових (фінансової) операцій (операції) продовжується спеціально уповноваженим органом з наступного робочого дня після подання відповідного узагальненого матеріалу або додаткового узагальненого матеріалу за умови, що загальний строк такого зупинення не перевищуватиме 30 робочих днів. Строки зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій) суб'єктами первинного фінансового моніторингу та спеціально уповноваженим органом, зазначені у частинах першій - п'ятій цієї статті, є остаточними та продовженню не підлягають (ч.3, 5 ст.17 Закону).

Згідно положень ст.ст. 59, 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

При цьому кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях.

Положення про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженого постановою Правління НБУ №417 від 26.06.2015року встановлено, що обмін інформацією між ПАТ «БАНК ЮНІСОН» та Державною службою фінансового моніторингу України з питань фінансового моніторингу здійснюється в електронному вигляді, шляхом обміну відповідними файлами з використання засобів захисту інформації, розроблених Національним Банком України.

На підтвердження того факту, що зупинення видаткових операцій по картковому рахунку ОСОБА_1 у періоди з 06 листопада по 12 листопада 2015 року та з 13 листопада по 17 грудня (включно) 2015 року було здійснено Банком на виконання рішень Державної служби фінансового моніторингу України, відповідно до ч.5 ст.17 Закону, відповідач надав суду першої інстанції в якості письмових доказів завірені Банком роздруківки з файлів інформаційного обміну (а.с.34,35).

Надаючи оцінку таким доказам, суд їх визнав неналежними, з посиланням на те, що надані документи неможливо ідентифікувати та встановити джерело походження його змісту.

Між тим, колегія суддів з такою оцінкою не погоджується, оскільки жодних даних, які б давали суду об'єктивні підстави для сумніву в їх достовірності, матеріали справи не містять.

Напроти, як вбачається із змісту відповіді Державної служби фінансового моніторингу України від 15.12.2015року №5608 про відмову у надані інформації, остання не спростувала фактів ухвалення рішень відносно клієнта ПАТ «БАНК ЮНІСОН» - ОСОБА_1 (а.с.46-49).

Крім того, за клопотанням представника ПАТ «ЮНІСОН БАНК» - Перцева Д.П. щодо надання доказів, апеляційним судом направлявся запит до Державної служби фінансового моніторингу України. За змістом запиту та відповіді на нього, зазначеною установою підтверджено факт прийняття та скерування до ПАТ «БАНК ЮНІСОН» рішення від 06 листопада 2015 року про зупинення видаткових фінансових операцій за рахунком №НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_1 на період з 06 листопада до 12 листопада 2015 року, та рішення від 12 листопада 2015 року про продовження зупинення видаткових операцій за цим рахунком на період з 13 листопада по 17 грудня 2015 року.

За змістом ч.10 ст.17 Закону зупинення фінансових (фінансової) операцій (операції) відповідно до частин першої - третьої, п'ятої цієї статті, частини третьої ст.23 цього Закону не є підставою для виникнення цивільно-правової відповідальності суб'єкта первинного фінансового моніторингу та його посадових осіб за порушення умов відповідних правочинів.

Оскільки відповідачем доведено той факт, що зупиняючи видаткові фінансові операції по картковому рахунку позивача, Банк діяв на виконання рішень компетентного органу - Державної служби фінансового моніторингу України відповідно до положень Закону, правові підстави для визнання дій ПАТ «БАНК ЮНІСОН» по зупиненню видаткових операцій за картковим рахунком №НОМЕР_2 незаконними, та для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 - відсутні.

Що стосується поточного рахунку №НОМЕР_1, то жодних доказів про зупинення фінансових операцій по цьому рахунку матеріали справи не містять, не зазначено про це і в тексті рішення суду першої інстанції. Оскільки будь-яких обмежень у користуванні цим рахунком для ОСОБА_1 Банком не встановлювалось, висновки суду першої інстанції в частині визнання незаконними дій ПАТ «БАНК ЮНІСОН» по «блокуванню» поточного рахунку НОМЕР_1, що відкритий на ім'я ОСОБА_1, починаючи з 06 листопада 2015 року по 17 грудня 2015 року, не відповідають фактичним обставинам у справі.

Згідно п.п.3),4) ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.2), 309ч.1п.п.3),4), 313, 314ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ЮНІСОН БАНК» - задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 02 лютого 2016 року скасувати і ухвалити у справі нове рішення, яким в позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ЮНІСОН БАНК» про захист прав споживача - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -