Справа № 569/1924/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2016 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Першко О.О.

за участю секретаря судового засідання Слободенюк В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

17 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просить стягнути заборгованість за договором позики в розмірі 2000000 грн., штраф за прострочення виконання грошового зобовязання в розмірі 26600 грн., інфляційні витрати в розмірі 18000 грн., 3% річних в розмірі 8000 грн., всього 2028660 грн.

27 квітня 2016 року подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача 2060888,88 грн.

27 квітня 2016 року представник позивача ОСОБА_2 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив забезпечити позов шляхом: накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та на квартиру АДРЕСА_2.

Ухвалою Рівненського міського суду від 11 березня 2016 року в даній справі відкрито провадження.

Відповідно до ч. 1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи, що розгляд заяви відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, матеріали справи, вважає, що в заяві про забезпечення позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п.1 та п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов може бути забезпечено, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Як убачається з роз'яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позовних вимог ОСОБА_1 є стягнення заборгованості за договором позики від 29 грудня 2014 року. Квартири, на які представник позивача просить накласти арешт не є предметом спору. Крім того, представник позивача просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_3, однак докази того, що ця квартира є власністю відповідача, суду не подав. Згідно свідоцтва про право власності від 13 лютого 2012 року ОСОБА_3 належить на праві приватної квартира АДРЕСА_4.

Окрім цього, у суду відсутні підстави вважати, що невжиття визначених представником позивача заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, а відтак, і відсутні підстави для задоволення заяви про забезпечення позову.

Доводи представника позивача про те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки відповідач має намір розпорядитися даними квартирами та відчужити їх на користь третіх осіб на увагу не заслуговують, оскільки оголошення, на які вказує представник позивача та які додані до заяви на рекламному сайті Slando.ua (нова назва Olx.ua) відсутні. Інших доказів суду не надано. Факти того, що відповідач в Україні буває рідко, тривалих сімейних стосунків не має також не вказують на необхідність забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд Рівненської області шляхом подачі в пятиденний строк з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги.

Суддя О.О. Першко