Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Гончара В.П., Дербенцевої Т.П.,

ОстапчукаД.О., Попович О.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Відділ Державної виконавчої служби Обухівського міського управління юстиції Київської області, про звільнення від заборгованості із сплати аліментів

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 06 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 11 грудня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про звільнення заборгованості із сплати аліментів у розмірі 40 277, 45 грн у зв'язку із наявністю обставин, що мають істотне значення, просив припинити стягувати з нього аліменти на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7, який постійно проживає разом з ним, та знаходиться на його утриманні, та стягнути з ОСОБА_4 на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 1 200 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що з 27 липня 2004 року він перебував у шлюбі з відповідачем. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_7

01 липня 2008 року між ними розірвано шлюб, неповнолітня дитина залишилася проживати з ним та знаходилась на його повному утриманні. 14 червня 2014 року відповідач забрала сина до себе і з цього часу він проживає разом з матір'ю.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 05 березня 2013 року задоволено його позов про визначення місця проживання дитини із ним.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 03 червня 2013 року, рішення Обухівського районного суду Київської області від 05 березня 2013 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким його зобов'язано сплачувати щомісячно аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_7 в розмірі ј частини від всіх заробітків, починаючи з 17 грудня 2012 року, та визначено місце проживання дитини разом з матір'ю - ОСОБА_4

Посилаючись на те, що неповнолітня дитина протягом 2, 5 років знаходилась на його утриманні та проживала разом з ним, ОСОБА_5 просив суд на підставі ч. 2 ст. 197 СК України звільнити його від сплати заборгованості за аліментами за період грудень 2012 року - травень 2014 року, оскільки вона виникла у зв'язку з обставиною, що має істотне значення.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 06 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 11 грудня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши викладені у касаційній скарзі доводи та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню.

За ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що із 27 липня 2004 року по 01 липня 2008 року сторони перебували у шлюбі, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_7

Після розірвання шлюбу неповнолітня дитина залишилася проживати з батьком. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 05 березня 2013 року задоволено позов ОСОБА_5 про визначення місця проживання дитини із ним.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 03 червня 2013 року, рішення Обухівського районного суду Київської області від 05 березня 2013 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким ОСОБА_5 зобов'язано сплачувати щомісячно аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_7 в розмірі ј частини від всіх заробітків, починаючи з 17 грудня 2012 року, та визначено місце проживання дитини разом з матір'ю - ОСОБА_4

14 червня 2014 року відповідач забрала сина до себе і з цього часу він проживає разом з матір'ю.

За довідкою-розрахунком Відділу ДВС Обухівського МУЮ Київської області станом на 31 серпня 2014 року заборгованість ОСОБА_3 зі сплати аліментів становила 30 682, 14 грн, у вересні 2014 року із заробітної плати ОСОБА_3 утримано ще 2 558, 80 грн у рахунок погашення боргу за аліментами.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральнійформі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовійсумі.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Оспорюваним періодом нарахування боргу зі сплати аліментів у справі є грудень 2012 року (звернення матері дитини із позовом про визначення місця проживання сина з нею та стягнення аліментів) - червень 2014 року (фактичне виконання рішення суду про визначення місця проживання дитини з матір'ю).

Відмовляючи у позові ОСОБА_3 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, суд першої інстанції, із висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що неповнолітній ОСОБА_7 з грудня 2012 року по травень 2014 року проживав разом з батьком, а з червня 2014 року по даний час проживає з матір'ю, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що після набранням чинності рішенням апеляційного суду Київської області від 03 червня 2013 року, яким було визначено місце проживання неповнолітньої дитини з матір'ю, позивач дитину матері не віддав і рішення суду таким чином умисно не виконав, аж поки відповідач не забрала дитину 14 червня 2014 року, а тому нарахування та стягнення з нього заборгованості за аліментами на утримання дитини за цей період є обґрунтованими.

Разом з тим, суди не звернули уваги на ті обставини, що рішення суду про визначення місця проживання дитини з матір'ю набрало законної сили лише 03 червня 2013 року, сторонами визнаються обставини правомірного перебування та утримання дитини батьком до цієї дати, що з урахуванням рівності обов'язку батьків в утриманні дитини свідчить про передчасність висновків судів про те, що позов є необґрунтованим у повному обсязі.

З урахуванням викладеного, оскаржувані судові рішення скасовуються з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України, із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 06 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 11 грудня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.П. Гончар

Т.П. Дербенцева

Д.О.Остапчук

О.В. Попович