Справа № 758/5171/16-ц
У Х В А Л А

23 травня 2016 року суддя Подільського районного суду м.Києва Неганова Н.В., розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Міраклус» про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И Л А :

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Міраклус» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про усунення перешкод у праві володіння, користування та розпорядження житловим приміщенням.

Позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій зазначає, що 30.04.2015 року між ТОВ «Кей-Колект» та ТОВ «Міраклус» було укладено договір купівлі-продажу, на підставі якого ТОВ «Міраклус» набуло право власності на квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. На даний час відповідачі своїми незаконними діями чинять перешкоди позивачу щодо розпорядження, користування та володіння квартирою і не пускають до неї законного власника - ТОВ «Міраклус». На думку позивача, знаходження відповідачів у квартирі кожен день створює загрозу завдання шкоди правам і свободі інших осіб та інтересам суспільства, оскільки ТОВ «Міраклус», будучи законним володільцем вказаної квартири, не може контролювати, що саме в ній відбувається. Тому позивач просить заборонити відповідачам та іншим особам вчиняти будь-які дії, які перешкоджають власнику реалізовувати право володіння майном, а саме входження у квартиру АДРЕСА_1, встановлення охоронної сигналізації, заміни замків, а також проживання у вказаній квартирі та вільного доступу до неї.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною 3 ст. 152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п.п.1,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4ст.151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Дослідивши матеріали справи, вважаю за необхідне відмовити позивачу в задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки обраний ним вид забезпечення позову, на думку суду, не відповідає позовним вимогам і є фактично однією з позовних вимог.

На підставі наведеного, ст. ст. 151, 152, 153 ЦПК України, постанови Пленуму ВСУ за №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»,

У Х В А Л И Л А :

Товариству з обмеженою відповідальністю «Міраклус» відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Міраклус» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про усунення перешкод у праві володіння, користування та розпорядження житловим приміщенням.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали, а у разі, якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяН. В. Неганова