Справа № 163/2138/15-ц Провадження № 22-ц/773/654/16 Головуючий у 1 інстанції: Мосієвич І.В.
Категорія: 27 Доповідач: Осіпук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Осіпука В. В. ,

суддів - Матвійчук Л. В., Русинчука М. М.,

з участю секретаря Губарик К. А.,

відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 на заочне рішення Любомльського районного суду Волинської області від 18 січня 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» Стрюкова І. О. звернулась в суді із зазначеним позовом. Покликалась на ті обставини, що 15 серпня 2006 року між ВАТ КБ «Надра» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 6/7-В/І, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 18000 доларів США, із сплатою 10% (відсотків) річних строком на 360 місяців.

В цей же день, між банком і ОСОБА_2, в забезпечення виконання вимог за вказаним кредитним договором, було укладено договір поруки.

У зв'язку із проведенням реструктуризації кредитної заборгованості 20.05.2014 року між ОСОБА_1 та банком було укладено додатковий договір про внесення змін та доповнень до основного кредитного договору, яким встановлено суму кредиту у розмірі 24202,81 доларів США під 14,2 % відсотків річних з терміном повернення 15 серпня 2036 року. Тоді ж внесено відповідні зміни і в договір поруки, укладений між банком та ОСОБА_2

Так як боржник ОСОБА_1 не виконує умови укладеного кредитного договору, порушує строки погашення кредиту, позивач просив стягнути з нього як боржника та поручителя ОСОБА_2 у солідарному порядку суму заборгованості 27553 доларів США що за курсом НБУ є еквівалентним грошовим коштам у сумі 608573 грн. 22 коп.

18 січня 2016 року заочним рішенням Любомльського районного суду позов задоволено повністю та стягнуто з відповідачів у дохід держави по 4564 грн. 30 коп. судового збору з кожного.

В поданій на заочне рішення апеляційній скарзі відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять його скасувати як незаконне, прийняте судом без повного з'ясування всіх обставин справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Встановлено, що 15 серпня 2006 року між ВАТ КБ «Надра» (правонаступник якого є ПАТ КБ «Надра») та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір на суму 18000 доларів США з терміном погашення 15 серпня 2036 року зі сплатою річних відсотків у розмірі 10% (а.с. 6-8).

В забезпечення своєчасного виконання зобов'язань за даним кредитним договором між банком і відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір поруки від 15 серпня 2006 року, згідно з яким поручитель відповідає за зобов'язаннями позичальника ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором в повному обсязі (а.с. 17).

20 травня 2014 року, з метою проведення реструктуризації кредитної заборгованості, між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Надра» укладено додатковий договір про внесення змін та доповнень № 2 до кредитного договору, яким встановлено новий розмір кредиту - 24202,81 доларів США із сплатою 14,2 % відсотків річних, що підлягає поверненню до 15 серпня 2036 року (а. с. 6-16).

В цей же день між ПАТ КБ «Надра» і відповідачем ОСОБА_2 укладено додатковий договір № 1 до договору поруки, за яким поручитель поручився перед банком - кредитором за належне виконання ОСОБА_1 взятих на себе кредитних зобов'язань (а. с. 18-20).

На час звернення до суду заборгованість за кредитним договором не сплачена в сумі 27553 доларів США, що за курсом НБУ є еквівалентом 608573 грн. 22 коп. і складається з: заборгованості за кредитом - 17508,37 доларів США; заборгованості по процентам - 9187,19 доларів США; пені за прострочення сплати кредиту в сумі 857,44 доларів США. (а. с. 21-22).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідачам надсилались банком письмові вимоги щодо порушення позичальником ОСОБА_1 умов кредитного договору з пропозицією про його належне виконання та роз'ясненнями подальших дій позикодавця (а.с. 26).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтями 553, 554 цього Кодексу встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватись виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Отже, враховуючи викладене, давши вірну оцінку обставинам справи та наданим доказам, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов і стягнув з відповідачів у солідарному порядку на користь банку всю заборгованість за кредитним договором на час звернення до суду та зобов'язав їх відшкодувати позивачу понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у рівних частинах.

Разом з тим встановлюючи розмір судових витрат, які підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача, суд першої інстанції помилково виззначив більшу суму ніж це було передбачено законодавством, яке діяло на момент звернення позивача із даним позовом до суду.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

При поданні позовної заяви до суду згідно із Законом України «Про судовий збір» було передбачено сплату судового збору в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

Отже, при ціні позову - 27553 доларів США, що в гривневому еквіваленті дорівнює 608573 грн. 22 коп. та з урахуванням положень зазначеного Закону України «Про судовий збір», з відповідачів у дохід держави підлягає стягненню максимально можлива на час звернення з позовом до суду грошова сума - три розміри мінімальної заробітної плати 3654 грн., тобто по 1827 грн. з кожного відповідача.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Любомльського районного суду Волинської області від 18 січня 2016 року в частині стягнення судового збору з відповідачів в дохід держави змінити.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі по 1827 (одній тисячі вісімсот двадцять сім) грн. з кожного.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді