АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/2282/16 Головуючий 1 інстанції - Артакова Л.О.
Справа № 2-2396/08 Доповідач - Кірсанова Л.І.
Категорія - право власності
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Кірсанової Л.І.

суддів: Трішкової І.Ю., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря - Гребенщикової Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 травня 2008 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради Харківської області про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2008 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Харківської місько ї ради та за уточнивши позовні вимоги просила визнати за нею право власності на нежитлові приміщення другого поверху в літ."А-3" №№ 3-1, 3-2, 3-3, 3-4, 3-5, 3-6,3-7,3-8,3-9, загальною площею 73,1 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 В обґрунтування позову вказала, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 04.04.2008 року, посвідченому приватним нотаріусом ХМНО Гавриловою С.А.., на праві приватної власності належить трьох кімнатна квартира НОМЕР_1 загальною площею 71,1 кв.м. , житловою площею 41 кв.м.в літ. «А-5», будинку АДРЕСА_1 Її право власності на зазначену квартиру зареєстровано в КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" .

Маючи на меті подальше використання приміщень зазначеної квартири у своїй майбутній підприємницькій діяльності, зокрема у якості нежитлових приміщень, позивачка за власні кошти, здійснила реконструкцію квартири у нежитлові приміщення для використання під стоматологічну клініку.

Реконструкція здійснена у відповідності до будівельних , санітарних, протипожежних норм та вимог. Відповідно до висновку ПП „Модулор-Сервіс"" (державна ліцензія серії АВ №358726 від 19.10.2007р.) можливе збереження та подальше використання за призначенням реконструйованих приміщень під нежитлові приміщення. Здійснена реконструкція не погіршила стан будівельних конструкцій будинку.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на недодержання позивачем існуючого порядку визнання права власності на самовільно реконструйовану квартиру, а саме позивач не має проекту на реконструкцію та дозволу на проведення робіт Харківської міської ради, відсутнє рішення виконкому про можливість збереження об"єкту нерухомості.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 травня 2008 року позов ОСОБА_2 задоволено. Визно за нею право власності на зазначені нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1

Не погодившись з вказаним рішенням, 10.02.2016 року ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на незаконність та необгрунтованість рішення суду, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що він не був залучений до участі у справі, але вважає, що вказаним рішенням порушені його права, так як перебуває у шлюбі з позивачем ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Спірна квартира куплена в період шлюбу, тобто є спільною сумісною власністю подружжя. Згоди на переобладнання квартири в нежитлове приміщення він не давав. Крім того, ОСОБА_2 здійснила реконструкцію зазначених приміщень без відповідного дозволу, у зв'язку з чим нею не дотримано норм закону та не отримано у встановленому законом порядку свідоцтва про право власності на реконструйований об'єкт. Позивачем не надано доказів того, що об'єкт був завершений будівництвом та прийнятий у експлуатацію відповідним повноважним органом.

Представник Харківської міської ради та ОСОБА_2 в судове засідання не з»явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать розписка про отримання судових повісток.

Від ОСОБА_2 надійшла поштою заява про розгляд справи у її відсутності.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Судова колегія знаходить можливим розглянути справу у відсутності позивача та представника відповідача.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідності до ст. 332 ЦК України власник речі, переробивши річ не втрачає право власності на перероблену річ, а навпаки є власником речі, яка створена у результаті переробки. Оскільки Позивач є власником квартири, то у зв'язку із реконструкцією квартири шляхом її переробки (реконструкції) та зміною статусу приміщень квартири на нежитлові приміщення він не втрачає права власності на перетворені ним нежитлові приміщення, а навпаки, має право вимагати у відповідності до закону визнання та державної реєстрації його права власності на нежитлові приміщення, які з'явилися після реконструкції ним квартири.

Судова колегія не може погодитися з вказаним висновком суду першої інстанції, так як такий висновок є необгрунтованим, не відповідає вимогам закону та зібраним у справі доказам.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте зазначені вимоги закону залишилися поза увагою суду першої інстанції.

Матеріали справи свідчать, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 04.04.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гавриловою С.А., р.№1953, на праві приватної власності належить трьохкімнатна квартира НОМЕР_1 загальною площею 71,1 кв.м., житловою площею 41,0 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 право власності ОСОБА_2 на дану квартиру зареєстровано в КП „Харківське міське бюро технічної інвентаризації-" (а.с.7-8). З п.9 договору купівлі- продажу вбачається, що вказана квартира придбана в період шлюбу позивачки з ОСОБА_1, який подавав нотаріусу заяву про згоду на купівлю його дружиною вищевказаної квартири ( а. с. 8. ).

За змістом статей 60, 63, СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу., крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Ухвалюючи вказане рішення суд першої інстанції не залучив ОСОБА_1 до участі у справі , не з»ясував його думку щодо заявлених позовних вимог.

З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він своєї згоди на переобладнання квартири під нежитлові приміщення не надавав, до цього часу зазначені приміщення використовуються як жилі приміщення. Зазначене свідчить про порушення його права.

Крім того з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 здійснила реконструкцію зазначених приміщень без відповідного дозволу, у зв'язку з чим нею не дотримано норм закону та не отримано у встановленому законом порядку свідоцтва про право власності на реконструйований об'єкт.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач закінчила будівництво, а згідно зі ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Позивачем не надано доказів того, що об'єкт будівництва був завершений будівництвом та прийнятий у експлуатацію відповідним повноважним органом.

Посилаючись на ст. 331 ЦК України щодо виникнення права власності на новостворене майно, суд першої інстанції звернув уваги на п. 2 ч. 2 вказаної норми права, в якій зазначено, що якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Згідно з п. 1 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2004 р. № 1243, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів полягає у підтвердженні державними приймальними комісіями готовності до експлуатації об'єктів нового будівництва, зокрема, як житлово-громадського, так і виробничого призначення, інженерних мереж та споруд, їх інженерно-технічного оснащення відповідно до проектної документації, нормативних вимог, вихідних даних на проектування.

Суд не врахував зазначених вимог закону та не встановив факту прийняття спірного майна до експлуатації в установленому законодавством порядку та наявності в позивача належно затвердженого проекту будівництва та підстав звернення його з позовом до суду в порядку цивільного судочинства.

У разі коли на самочинно збудоване нерухоме майно визнано право власності за рішенням суду, воно приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про архітектурну діяльність», державний контроль та нагляд у системі центрального органу виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури здійснює Державна архітектурно-будівельна інспекція України та її територіальні органи.

Відповідно до Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» роз»яснено, що обов'язковою передумовою виникнення права на звернення до суду з позовною заявою є наявність спору між особами, визначеними у позовній заяві як позивачі та відповідачі, наявність порушеного або оспорюваного права (законного інтересу) з точки зору норм процесуального права.

Суд першої інстанції не перевірив чи звертався позивач до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

Крім того, суд першої інстанції не врахував, що позивач не мав документів, які б дозволяли йому здійснювати перебудову житлової квартири в багатоквартирному будинку під нежитлове приміщення. Також позивач при проведенні самочинної перебудови не повідомив органи у сфері контролю за містобудуванням про характер свого будівництва.

Згідно ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При таких обставинах, з урахуванням доказів, наданих по справі, суд першої інстанції дійшов не вірного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Виходячи з наведеного колегія суддів, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що згідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 303,304, п.2 ч. 1 ст. 307, 309, 313, 317, 319, 323, 324 ЦПК України колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 травня 2008 року скасувати, постановити нове рішення.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до Харківської міської ради Харківської області про визнання права власності на нежитлові приміщення загальною площею 73,1 кв. м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ: СУДДІ: