Ухвала

іменем україни

24 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., ЖуравельВ.І., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до комунального підприємства Київської обласної ради «Північне бюро технічної інвентаризації» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, заборгованості по нарахованих, але невиплачених коштах, компенсації втрати частини доходів за період затримки виплати заробітної плати, компенсації за невикористані дні відпусток та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Макарівського районного суду Київської області

від 14 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області

від 11 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з квітня 1993 року працювала начальником Макарівського бюро технічної інвентаризації (далі - БТІ). 31 січня 2004 року вона була затримана працівниками УДСБЕЗ ГУ МВС України в Київській області та їй було пред'явлене обвинувачення за ч. 2 ст. 368 КК України. Наказом від 3 червня

2004 року № 42-к вона була тимчасово призначена на посаду інженера на період відсторонення від обов'язків начальника Макарівського БТІ. Наказом від 27 квітня 2006 року № 43-ос вона була звільнена з роботи за ч. 2 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров'я, що перешкоджає продовженню даної роботи. Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 6 листопада 2006 року її було поновлено на роботі на посаді тимчасово виконуючої обов'язки інженера Макарівського БТІ з 27 квітня

2007 року. Згідно з наказом від 19 квітня 2007 року № 41-ос їй було присвоєно кваліфікацію тимчасово виконуючої обов'язки техніка І категорії. Наказом

від 29 серпня 2007 року № 74-ос її було звільнено з роботи за ст. 38 КЗпП України. Підставою для тимчасового переведення її на посаду інженера і відсторонення від обов'язків начальника БТІ стало те, що проти неї була порушена кримінальна справа. Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області

від 21 березня 2012 року її виправдано.

З урахуванням зазначеного та вважаючи, що вона була відсторонена від роботи начальника Макарівського БТІ незаконно, працюючи на нижчеоплачуваних посадах щомісяця одержувала значно меншу заробітну плату, та уточнивши позовні вимоги, позивачка просила поновити їй пропущений строк для звернення до суду із вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 29 серпня 2007 року до 31 липня 2008 року із заробітної плати у розмірі 66 грн 7 коп. та з 29 серпня до 11 вересня 2007 року у розмірі 8 258 грн 10 коп., стягнути заборгованість за нарахованими, але невиплаченими коштами за травень 2006 року у розмірі 5 551 грн 2 коп., компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати у розмірі 10 760 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 5 551 грн 2 коп. з 27 квітня 2006 року до 25 червня 2015 року у розмірі 203 550 грн 62 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні розмірі 66 грн 07 коп. з 29 до 31 серпня 2007 року у розмірі 29 570 грн 45 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 8 258 грн 10 коп. з 29 серпня до 11 вересня 2007 року у розмірі 706 грн 16 коп., недоплату за винагородою за вислугу років за перше півріччя 2007 року у розмірі 252 грн, середній заробіток за час затримки у виплаті винагороди за вислугу років за перше півріччя 2007 року у розмірі 228 619 грн 30 коп., компенсацію за невикористані дні відпустки у розмірі 3 001 грн 18 коп., середній заробіток за час затримки у виплаті компенсації за невикористані дні відпусток у розмірі 225 529 грн 85 коп. та моральну шкоду 30 тис. грн.

14 вересня 2015 року подала заяву про залишення без розгляду позовних вимог в частині стягнення недоплати за винагородою за вислугу років за перше півріччя 2007 року у розмірі 252 грн та середнього заробітку за час затримки у виплаті винагороди за вислугу років за перше півріччя 2007 року у розмірі 228 619 грн 30 коп.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 14 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 11 листопада 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про відсутність заборгованості перед ОСОБА_4

При цьому суди вірно виходили з того, що наявні преюдиційні судові рішення вказують на те, що позивачці всі належні їй суми були виплачені.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 14 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 11 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

В.І. Журавель

С.П.Штелик