УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Іваненко Ю.Г., СтупакО.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до прокуратури Запорізької області, треті особи: Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Запоріжжя Запорізької області, Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 25 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що 07 серпня 2015 року слідчий суддя Шевченківскього районного суду м. Запоріжжя Дацюк О.І. залишила без задоволення його скаргу на бездіяльність слідчого та процесуального прокурора по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 12 грудня 2014 року № 0004511 за ч. 1 ст. 382 КК України.

12 жовтня 2015 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Галущенко Ю.А. постановила ухвалу, якою скаргу ОСОБА_4 задовольнила частково і визнала незаконною бездіяльність слідчих органів та процесуальних прокурорів під час досудового розслідування за вказаним кримінальним провадженням.

27 листопада 2015 року прокурор прокуратури Шевченківського району м. Запоріжжя Мороз А.О. винесла постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12 грудня 2014 року № 0004511 за ч. 1 ст. 382 КК України, яку позивач вважав протиправною та такою, що не відповідає вимогам законодавства.

Просив стягнути з відповідача 50 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 25 травня 2016 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2014 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що рішенням апеляційного суду Запорізької області від 04 грудня 2012 року зобов'язано ОСОБА_6 не чинити перешкод у користуванні ОСОБА_4 земельною ділянкою площею 103 кв. м по АДРЕСА_1 та надати ОСОБА_4 вільний доступ до земельної ділянки загального користування № 3 площею 10 кв. м за цією адресою, розміри яких визначені рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 1992 року.

Окремою ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01 вересня 2014 року до відома прокурора Шевченківського району м. Запоріжжя доведено інформацію про наявність підстав для перевірки обставин, пов'язаних з умисним невиконанням судового рішення ОСОБА_6

12 грудня 2014 року зареєстровано кримінальне провадження № 0004511 за ч. 1 ст. 382 КК України.

05 березня 2015 року процесуальним прокурором надані вказівки щодо проведення досудового розслідування за вказаним кримінальним провадженням.

07 серпня 2015 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк О.І. залишила без задоволення скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого та процесуального прокурора по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 грудня 2014 року № 0004511 за ч. 1 ст. 382 КК України.

12 жовтня 2015 року слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Галущенко Ю.А. частково задоволено скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність слідчих органів Шевченківського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області та процесуального прокурора по кримінальному провадженню від 12 грудня 2014 року № 004511 за ч. 1 ст. 382 КК України та визнано незаконною бездіяльність слідчих органів і процесуальних прокурорів під час досудового розслідування за вказаним кримінальним провадженням.

Зазначеною ухвалою встановлено, що 12 грудня 2014 року кримінальне провадження було передано в провадження слідчого СВ Шевченківського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_7, визначена група процесуальних прокурорів.

На час розгляду скарги кримінальне провадження перебувало у провадженні слідчого СВ Шевченківського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_8 Процесуальне керівництво прокуратури Шевченківського району м. Запоріжжя здійснювалося у формі надання письмових вказівок 05 березня 2015 року, які слідчим не були виконані, при цьому процесуальні прокурори не контролювали хід розслідування, хоча для виконання власних вказівок визначили конкретну дату.

Таким чином, жодних дієвих заходів для ефективного досудового розслідування по даному кримінальному провадженню не було вжито ані слідчим, ані процесуальними прокурорами, внаслідок чого протягом тривалого часу справа не розслідувана та рішення по ній не було прийнято (а. с. 27, 28, т. 1).

Постановою прокурора прокуратури Шевченківського району м. Запоріжжя Мороз А.О. від 27 листопада 2015 року кримінальне провадження № 0004511, відкрите 12 грудня 2014 року за ч. 1 ст. 382 КК України, закрите у зв'язку з відсутністю в діянні складу злочину.

З тексту постанови вбачається, що підставою для закриття кримінального провадження стало те, що, на думку прокурора, рішення суду ОСОБА_6 повністю виконано, перешкод ОСОБА_4 у користування земельною ділянкою не створюється, наданий вільний доступ до земельної ділянки загального користування.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк О.І. від 11 грудня 2015 року скарга ОСОБА_4 на постанову прокурора прокуратури Шевченківського району м. Запоріжжя Мороз А.О. від 27 листопада 2015 року про закриття кримінального провадження № 0004511 за ч. 1 ст. 382 КК України задоволена, постанова прокурора прокуратури Шевченківського району м. Запоріжжя Мороз А.О. від 27 листопада 2015 року про закриття кримінального провадження № 0004511 за ч. 1 ст. 382 КК України скасована.

При цьому, слідчий суддя зазначив, що по кримінальному провадженню жодна особа не була повідомлена про підозру, тому закриття кримінального провадження прокурором не відповідає вимогам ч. 4 ст. 284 КПК України. Крім того, взагалі не можливо зрозуміти про відсутність складу злочину в діях якої саме особи дійшов висновку прокурор за відсутності жодного підозрюваного по кримінальному провадженню. Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга ОСОБА_4 щодо скасування постанови прокурора про закриття провадження у справі підлягає задоволенню.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_4 просив стягнути з прокуратури Запорізької області завдану незаконними діями відповідача моральну шкоду, яку оцінив у 50 000 грн. У позові посилався на вимоги ст. ст. 1166, 1167, 1176 ЦК України.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Оскільки у справі, яка переглядається, з'ясовано, що підставою для відшкодування шкоди є встановлені ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк О.І. від 11 грудня 2015 року протиправні дії прокурора прокуратури Шевченківського району м. Запоріжжя Мороз А.О. у частині виконання своїх службових обов'язків, то відсутні спеціальні підстави для застосування статті 1176 ЦК України.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обов'язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 25 травня 2016 року у справі № 6-440цс16.

Тобто, позивач повинен надати докази як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності службової особи органу державної влади, так і докази спричинення йому моральної шкоди, а також наявності причинного зв'язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою. Таких доказів не надано.

Таким чином, суди обґрунтовано відмовили у позові, оскільки підстави для задоволення позову за вимогами ст. 1176 ЦК України відсутні, а доказів на підтвердження моральної шкоди зазначеної бездіяльності не надано. Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами першої й апеляційної інстанцій при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 25 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Іваненко Ю.Г. СтупакО.В.