Справа № 348/1554/15-ц
Провадження № 22-ц/779/602/2016
Головуючий у 1 інстанції Міськевич О.Я.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Вакарук В.М., Горейко М.Д.,

секретаря Шемрай Н.Б.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3, про стягнення суми страхового відшкодування та відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Надвірнянського районного суду від 25 січня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

10.08.2015 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3, про стягнення суми страхового відшкодування та відшкодування моральної шкоди.

В заяві зазначила, що 01.01.2014 року з вини ОСОБА_3 сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої загинув її син ОСОБА_4

Посилаючись на те, що ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» відмовило їй у виплаті передбачених Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 100000 грн. страхового відшкодування та 12 мінімальних заробітних плат - 14616 грн. на відшкодування моральної шкоди, ОСОБА_2 просила задовольнити позов про стягнення зазначених сум з відповідача та стягнути на її користь судові витрати.

Рішенням Надвірнянського районного суду від 25 січня 2016 року позов задоволено частково.

Постановлено стягувати з ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди по 1218 грн. щомісячно протягом 12 місяців, а всього 14616 грн. та 256 грн. витрат по оплаті судового збору.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на незаконність рішення суду та не погоджується з висновком суду про те, що вона є працездатною особою, а отже не має права на отримання страхового відшкодування.

Судом не враховано того, що згідно п.9.ст.4 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» страхування є різновидом фінансових послуг, а тому на спірні правовідносини поширюється ЗУ «Про захист прав споживачів». У звязку з цим суду слід було врахувати те, що умовами договору страхування не встановлено жодних обмежень щодо здійснення страхового відшкодування.

ОСОБА_2 також вказує на те, що у договорі страхування немає посилань на правила страхування, а тому останні не є обовязковими для сторін. Суд повинен був взяти до уваги лише умови договору страхування.

Апелянт також зазначає, що статтею 991 ЦК передбачені підстави для відмови від здійснення страхової виплати, а оскільки страховий випадок у даній справі не входить до зазначеного переліку, відповідач зобовязаний був виплатити їй страхове відшкодування.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Сторони в судове засідання не зявились, хоча належним чином були повідомлені про місце і час розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 01.01.2014 року з вини ОСОБА_3 сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої загинув ОСОБА_4 син ОСОБА_2.

Вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 11.03.2014 року ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України,ч.1 ст. 135 КК України і на підставі ст. 70 КК України йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки із застосуванням ст. 75 КК України. (а.с.7-8).

Згідно страхового полісу № АЕ/2044003 від 23.10.2013 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3, як власника автомобіля GЕЕР GRAND СНЕЕROKY номерний знак GJK4133, на час вчинення ДТП була застрахована власником транспортного засобу в ПрАТ «СК «Альфа Страхування».

Відмовляючи у задоволенні позову в частині виплати страхового відшкодування, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на день смерті потерпілого і по даний час не досягла пенсійного віку, встановленого законом, не перебувала на утриманні померлого та не здійснює догляд за дітьми померлого, чого в судовому засіданні позивач не заперечила.

Відповідно до ст. 27.2 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Статтею 1200 ЦК України передбачено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Зокрема шкода відшкодовується: чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім'ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п'яти років після його смерті.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що при вирішенні спору суду слід було керуватись положеннями ЗУ «Про захист прав споживачів» не заслуговують на увагу, оскільки судом правильно застосовано до спірних правовідносин ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст.1200 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення суду немає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Надвірнянського районного суду від 25 січня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: Л.В. Ясеновенко

ОСОБА_5

ОСОБА_6