У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Демяносова М.В., Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада» до ОСОБА_4, третя особа - Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «13-й квартал», про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 01 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Рада» (далі - ТОВ «Рада») звернулося до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що відповідач є власником 2 кімнатної квартири АДРЕСА_1, а позивач є житлово-експлуатаційною організацією, яка обслуговує даний будинок. 25 березня 2002 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території. Оскільки відповідач належним чином не виконував свої зобов'язання зі своєчасного внесення плати за комунальні послуги, в нього виникла заборгованість за період з 01 листопада 2014 року до 01 березня 2015 року в розмірі 1 023 грн 32 коп.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь: заборгованість - 1 023 грн 32 коп., інфляційні витрати - 110 грн 87 коп., три проценти річних - 09 грн 64 коп. та витрати на оплату судового збору в розмірі 243 грн 60 коп.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 01 березня 2016 року, у задоволенні позову ТОВ «Рада» відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Рада» просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами першої та апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі житлово-комунальних послуг зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 6 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугою виконавця/виробника споживач має право розірвати договір в порядку, встановленому законом.

Суд правильно встановив, що 25 березня 2002 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Рада» укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території.

Також суд правильно встановив, що 31 жовтня 2014 року відповідач звернувся до позивача із заявою про розірвання вказаного договору з підстав прийняття будинку № 13 по вул. Анни Ахматової в м. Києві на баланс Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «13-й квартал».

Розглядаючи справу, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, встановивши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за період з 01 листопада 2014 року до 01 березня 2015 року задоволенню не підлягають, оскільки договір між сторонами розірвано, послуги із утримання будинку надаються ОСББ «13-й квартал», за користування якими позивач об'єднанню сплачує грошові кошти.

Водночас суд правильно встановив, що заборгованість ОСОБА_4 за вересень та жовтень 2014 року сплачена ним в повному обсязі.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суди правильно визначились з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і дали їм належну оцінку, правильно встановили обставини справи, в результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи в касаційному порядку не передбачено.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада» відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 01 березня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

М.В. Демяносов

І.К. Парінова