АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 648/4991/14-ц Головуючий в суді I інстанції: ОСОБА_1 Номер провадження: 22-ц/791/1948/16 Доповідач: Склярська І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого: Склярської І.В.,

суддів: Вейтас І.В.,

ОСОБА_2

секретар: Сікора О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 14 жовтня 2014 року у справі за поданням головного державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Білозерського районного управління юстиції Херсонської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року Відділ державної виконавчої служби Білозерського районного управління юстиції Херсонської області (далі - ВДВС Білозерського РУЮ) звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України, посилаючись на те, що на виконанні відділу знаходиться виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа № 1512/17324/2012, виданого 25.04.2013 року Київським районним судом м. Одеса про стягнення з неї заборгованості в сумі 631083,40 грн. на користь ПАТ «Фідобанк».

Враховуючи, що боржник добровільно не виконує рішення суду, що свідчить про ухилення нею від виконання свого зобов'язання перед стягувачем, просило тимчасово обмежити ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 мешканку смт. Білозерка вул. Набережна,21, у праві виїзду за межі України (без вилучення паспортного документа) шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобовязань, покладених на неї рішенням Білозерського районного суду № 1512/17324 від 12.06.2013.

Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 14 жовтня 2014 року подання старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Білозерського районного управління юстиції Херсонської області задоволено. Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України (без вилучення паспортного документа) громадянку України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженку, зареєстровану та мешканку Херсонської області, смт. Білозерка, вул. Набережна,21, до виконання нею зобовязання за рішенням суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить ухвалу суду, як постановлену з порушенням норм матеріального і процесуального права, скасувати і постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання головного державного виконавця ДВС Білозерського РУЮ Херсонскої області Коваль Ю.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду, її ОСОБА_3, за межі України.

Письмових заперечень на апеляційну скаргу до Апеляційного суду не надходило.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції виходив з того, що наявність у ОСОБА_3 невиконаних зобовязань по сплаті боргу покладеної на неї судовим рішенням є підставою для обмеження її у праві виїзду за кордон.

Проте з таким висновком погодитися неможливо, оскільки суд дійшов його передчасно з порушенням норм процесуального права щодо порядку розгляду подання.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні Відділу ДВС Білозерського РУЮ Херсонської області перебуває виконавче провадження, внесене до ЄДРВП № 41938767 по виконанню виконавчого листа № 1512/17324/2012, виданого 25.04.2013 року Київським районним судом м. Одеса про стягнення з ОСОБА_3 боргу в сумі 631083,40 грн. на користь ПАТ «Фідобанк» (а.с 4).

Відкрито виконавче провадження постановою головного державного виконавця від 06.02.2014 року ВП № 41938767 (а.с.5).

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Згідно п. 2 ч. 1ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну»громадянин України може бути обмежений у праві виїзду за кордон якщо відносно нього діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору у передбачених законом випадках.

За змістом п.18 ч.3ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч.6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; ненадання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Тобто ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, відповідно до ч.2 ст.377-1 ЦПК України розглядається за участю державного виконавця.

Із аналізу вказаної норми права слідує, що у разі неявки державного виконавця у судове засідання суд не може розглядати це подання, а в разі повторної неявки державного виконавця має залишити подання без розгляду незалежно від наявності його заяви про розгляд подання за його відсутності, тобто мають застосовуватися вимоги ст. 11 ЦПК України.

Із матеріалів справи вбачається, що державний виконавець ВДВС звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України, посилаючись на те, що проведені заходи із боржником не дають позитивного результату щодо виконання рішення суду, як у добровільному так і в примусовому порядку, боржником не вчинено жодних дій щодо виконання зобовязань, покладених на нього рішеннями суду, у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу, вона ніде не працює, пенсію або будь-яку іншу грошову допомогу не отримує. Проте матеріали справи не містять відомостей, які б давали підстави вважати, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх зобовязань за рішеннями суду. В поданні не вказано також яким чином обмеження боржника у праві виїзду за кордон може забезпечити виконання рішення.

Отже, розгляд заяви без участі державного виконавця, відомості про повідомлення якого про час і місце слухання справи в матеріалах справи відсутні, а також без матеріалів виконавчого провадження, якими б доводилося про свідомі діяння ОСОБА_3, спрямовані на невиконання рішення суду за наявності у неї реальних можливостей виконати свій обовязок є порушенням порядку розгляду подання в даній справі.

При новому розгляді подання, суду першої інстанції слід за участю державного виконавця, на підставі матеріалів виконавчого провадження встановити дійсне ухилення ОСОБА_3 від виконання рішення суду, врахувати її наміри щодо виїзду за межі України, на що вона посилається та надати їм відповідну правову оцінку при вирішенні питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є такими, що ґрунтуються на нормах матеріального та процесуального права, при розгляді справи судом порушено порядок розгляду подання в даній справі, що згідно п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України є підставою для скасування ухвали і передачі питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 303, п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 14 жовтня 2014 року скасувати, передати питання про розгляд подання на новий розгляд до того ж суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий І.В. Склярська

Судді: І.В. Вейтас

ОСОБА_2