РІШЕННЯ

Іменем України

17 червня 2016 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді - Кузь В.Я.

при секретарі - Янковській С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Львові цивільну справу за позовом Львівського комунального підприємства «Затишне» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово - комунальні послуги у квартиру АДРЕСА_1, а саме: центрального опалення в сумі 2862 ( дві тисячі вісімсот шістдесят дві ) грн. 65 коп. , що утворилася станом на червень 2015 року та судових витрат, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово - комунальні послуги у квартиру АДРЕСА_1, а саме: центрального опалення в сумі 2862 ( дві тисячі вісімсот шістдесят дві ) грн. 65 коп. , що утворилася станом на червень 2015 року та судових витрат, понесених з розгляду даної справи.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що квартира АДРЕСА_1 перебуває на балансі ЛКП "Затишне» та належить на праві власності ОСОБА_1

Протягом період з 01.01.2007 року по 01.01.2015 року відповідач частково здійснював оплату за житлово-комунальні послуги, заборгованість становить 2862,65 грн. Із покликанням на ст.20 Закону України " Про житлово-комунальні послуги", просить стягнути із відповідача заборгованість за центральне опалення, а також судовий збір з розгляду даної справи.

Позивач також просить поновити строк позовної давності для звернення до суду, покликаючись при цьому на те, що на виконання вимоги ст. 94 ЦПК України подавалися в суд заяви про видачу судових наказів про стягнення заборгованості з відповідача, які задовольнялися судом, однак накази були скасовані судом у зв"язку із їх оскарженням відповідачем. Також підставою для поновлення строку є здійснення відповідачем часткової оплати наданих житлово-комунальних послуг протягом всього часу існування заборгованості, що свідчить про визнання ними факту існування договірних відносин із ЛКП "Затишне"та боргу перед ним.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, пояснення дав аналогічні викладеним в позові. Подав клопотання про поновлення строків позовної давності , покликаючись на те, що 08.06.2012 року Франківським районним судом м. Львова винесено судовий наказ про стягнення із ОСОБА_1 на користь ЛКП "Затишне" заборгованості в розмірі 3398,57 грн.

05.07.2012 року даний судовий наказ скасовано. Відтак із покликанням на правову позицію Верховного суду України , викладеній у постанові від 21.01.2015 року у справі № 6-214цс14 -вважає, що подача заяви про видачу судового наказу перериває перебіг строку позовної давності.

Також, звернув увагу суду на те, що відповідач також заперечує заборгованість 2007 року, однак погашав таку частинами.

Відповідач ОСОБА_1, позову не визнав, покликавшись на свої письмові заперечення відповідно до яких, звертає увагу суду, що відносини між учасниками сфери житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Однак, з вини позивача договір про надання гарячого водопостачання та теплопостачання укладений так і не був. Просить звернути увагу, що 16.10.2006 року Франківською районною адміністрацією Львівської міської ради видано розпорядження № 1859 відповідно до якого, йому надано дозвіл на заміну, а саме встановлення системи автономного опалення та гарячого водопостачання. 10.04.2006 року він звернувся із заявою до ЛКП "Затишне" про від"єднання його квартири від теплової мережі.

У зв"язку із відключенням його квартири від системи централізованого опалення, 04.01.2007 року та 08.05.2008 року він звернувся до позивача із проханням анулювати відповідні рахунки з жовтня 2006 року, однак такі позивачем проігноровані. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю, так як такими послугами він не користувався.

В чергове судове засідання відповідач не прибув, заяви про слухання справи за його відсутності суду не подав.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи документи та докази, а також клопотання позивача про поновлення строку позовної давності , яке відповідач не заперечив та не спростував його, суд приходить до висновку про наявність об'єктивних та поважних причин у позивача для поновлення строку позовної давності, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності № 6641045 від 02.03.2005 року, а також довідкою ЛКП "Затишне" № 34 від 17.01.2015 року (а.с.8) та визнається сторонами.

Відповідно до приписів ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», визначення виконавця житлово-комунальних послуг відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства належить до повноважень органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 162 ЖК УРСР, діючого на даний час , плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін.

Статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», визначено, що до комунальних послуг відносяться, зокрема: централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів, тощо.

Судом встановлено, що будинок № АДРЕСА_1 перебуває на балансі ЛКП «Затишне».

На підставі п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.68 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Твердження ж відповідача ОСОБА_1. про те, що вимога позивача про стягнення заборгованості немає жодних юридичних підстав, а також про факт не надання послуг ЛКП «Затишне» є безпідставною, оскільки згідно рішення Львівської міської ради № 365 від 08.06.2007 року, саме ЛКП визначені виконавцями житлово-комунальних послуг у житлових будинках м. Львова.

Матеріалами справи підтверджено , що позивач надавав житлово- комунальні послуги , оплату за які просить стягнути із відповідача, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами та доказами.

Згідно зі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Обов»язок власника квартири укласти договір про надання житлово-комунальних послуг та оплачувати дані послуги передбачений п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року в редакції постанови від 24.01.2006 року.

Отже, оскільки обов»язок споживача житлово-комунальних послуг - власника житла ґрунтується не лише на договорі, але й на законі, то відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення від оплати житлово-комунальних послуг.

Зважаючи, що відповідач користувався житлово-комунальними послугами, протилежного не доведено , а також не підтверджено факту надання неналежних послуг , то обов»язок з їх оплати є очевидним.

Як вбачається з матеріалів справи офіційне документальне оформлення відключення квартири АДРЕСА_3 відбулось 2008 року, що підтверджується актом, який також підписаний самим відповідачем (а.с.39).

Як вбачається із розрахунку, поданого позивачем, відповідач після відключення квартири від центрального опалення та складання акту , здійснював оплату заборгованості , а саме: в лютому 2009 року в сумі 168,32 грн., у вересені 2013 року в сумі 100,00 грн., в лютому 2014 року в сумі 88,50 грн., що вказує на визнання ним боргу.

Згідно розрахунку , поданого позивачем, заборгованість відповідача станом на вересень 2008 року становила 3219,47 грн., з урахуванням проплаченої суми 3219,47 грн.-168,32+100,00 грн. + 88,50 грн.= 2862,65 грн.

Отже, борг відповідача перед позивачем становить 2862,65 грн., які і підлягають стягненню.

Згідно вимог ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась про порушення свого права, або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до частини 3 статті 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення.

Сторона відповідача таким правом не скористалася, не подавши суду мотивованого клопотання про застосування строків позовної давності. У той час, представник позивача звернувся із клопотанням.

Вирішуючи даний спір, суд також приймає до уваги та вважає аналогічними до обставин розглядуваної справи правову позицію Верховного Суду України висловлену у справі № 3-21гс15 про застосування строків позовної давності у справі за позовом прокурора та у справі №6-474цс16 де Верховний СудУкраїни зазначив, що: "....відповідно до ч.2 ст. 264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред"явлення особою позову до одного чи кількох боржників.... ". Відтак, подання заяви позивачем про видачу судового наказу перериває перебіг строку позовної давності, оскільки як встановлено судами у даній справі, позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу, який вподальному був скасований, а такі дії свідчать про переривання перебігу строку позовної давності.

Відповідно до вимог ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до вимог ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за отримані комунальні послуги з центрального опалення належної йому квартири за період з 01.01.2007 року по 01.01.2015 року в розмірі 2862,65 грн.

Судові витрати стягнути із відповідача у порядку, як це передбачено ст.. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 8, 10, 57-61, 88, 169, 208-210, 212- 215 ЦПК України , суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задоволити.

Стягнути із ОСОБА_1 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4) на користь ЛКП "Затишне" (ЗКПО 22380285, МФО 325796, р/р 4605) заборгованість за надані житлово - комунальні послуги у квартиру № 44, що по вулиці Моршинська, 11 у м. Львові за період з 01 січня 2007 року по 01 січня 2015 року в розмірі 2862 (дві тисячі вісімсот шістдесят дві) грн. 65 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4) на користь ЛКП "Затишне" (ЗКПО 22380285, МФО 325796, р/р 4605) судові витрати в розмірі 243 ( двісті сорок три) грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з часу його проголошення через суд, що ухвалив рішення.

Суддя В. Кузь