АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1052/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 50 Смоляр А. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоЗахарової А. Ф.
суддівХрапка В. Д., Фетісової Т. Л.
при секретаріСиниці Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного члена подружжя після розірвання шлюбу.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши ОСОБА_6, його представника, які підтримали доводи апеляційної скарги, та ОСОБА_7, її представника, які заперечували на доводи апеляційної скарги , судова палата, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного члена подружжя після розірвання шлюбу.

Позивач посилався на те, що 05.08.2010 року між ним та ОСОБА_7 було зареєстровано шлюб.

19.08.2013 року рішенням Придніпровського райсуду м. Черкаси шлюб розірвано.

Згідно довідки до акту огляду МСЕК (дата огляду 16.08.2011 року) ОСОБА_6 визнаний інвалідом 1-ї групи по онкозахворюванню, тобто непрацездатний і дана непрацездатність виникла під час шлюбу.

Відповідно до даних обставин він потребує фінансової підтримки на придбання ліків, лікування та і саме проживання. Отримуваної ним пенсії недостатньо для повного задоволення даних потреб.

З 05.08.2010 року по 19.08.2013 року він перебував у шлюбі з ОСОБА_7, з часу розірвання шлюбу не пройшло три роки - строк позовної давності, позивачка, на його думку, є працездатною особою, і може надавати матеріальну допомогу йому , як бувшому чоловіку, який під час шлюбу став інвалідом.

На підставі наведеного, ст. ст. 110,112 СК України, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_7 на його користь аліменти на його утримання в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з дня звернення до суду.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 березня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на непрацездатного члена подружжя після розірвання шлюбу , - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на те, що дане рішення незаконне, не відповідає обставинам справи, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати , ухвалити нове рішення , яким його позов по справі задоволити в повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_7 на його користь аліменти на його утримання в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з дня звернення до суду. Стягнути аліменти з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 за минулий час строком за один рік, тобто за один рік, який передував часу подання позову.

Обговоривши матеріали справи, судова палата вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 05.08.2010 року по 19.08.2013 року.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.08.2013 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 розірвано, рішення набрало законної сили (ар. спр. 5-9).

Позивач з 16.08.2011 року являється інвалідом 1-ої групи (Б), загального захворювання, що підтверджується випискою з акту огляду медико-санітарною експертною комісією від 16.08.2011 року (ар. спр. 10-12).

З довідки Управління пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області від 16.12.2015 року вих. № 5125 вбачається, що позивач перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області та отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання як інвалід 1-ої групи в розмірі 1124 грн. (ар. спр. 43).

Довідка Управління парці та соціального захисту населення Придніпровського району м. Черкаси від 29.07.2013 року за №2130 на ар. спр. 41 та від 19.07.2013 року за № 2092 на ар. 42 свідчать про те , що ОСОБА_7, проживаючи по АДРЕСА_1, знаходилась на обліку у вказаному управлінні з 2008 -2010 р. і щомісячно отримувала за надання соціальних послуг інваліду І групи компенсацію, спочатку в розмірі 136,05 грн., яка з часом збільшувалась, і в червні місяці 2013 року вже 172,05 грн..

У відповідності з положеннями ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, II чи III групи.

Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно ч.2 ст. 76 СК України після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

З матеріалів справи встановлено, що позивач ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, являється інвалідом І групи з онкозахворювання , непрацездатний, потребує стороннього догляду.

Як зазначалось вище, позивач ОСОБА_6 перебуває на пенсійному обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Черкаси і отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1124, 00 грн. , тобто фактично мінімальний розмір, більшу частину якої витрачає на ліки, як стверджує, а ще треба оплатити комунальні послуги і харчуватися. Тому він є особою, що потребує матеріальної допомоги. Вважає, що колишня дружина - відповідачка по справі, - спроможна йому надати матеріальну допомогу, оскільки працездатна, працює постійно, отримуючи заробітну плату біля 1900 грн. щомісячно, отримує дивіденди за земельні паї, які здає в оренду.

Відмовляючи ОСОБА_6 в задоволенні позовних вимог, суд виходив з того, що згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум на одну особу для осіб, які втратили працездатність, з 01.09.2015 року до 01.01.2016 року складає 1074 грн.. І таким же є розмір прожиткового мінімуму на період з 01.01.2016 року по 30.04.2016 року відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» і, таким чином, розмір пенсії, яку отримує позивач, є більшим за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність.

Тобто позивач у відповідності з вищенаведеною нормою ч.4 ст. 75 СК України не являється особою, що потребує матеріальної допомоги, оскільки розмір отримуваної ним пенсії забезпечує йому прожитковий мінімум .

Слід зазначити, що на даний час, - на час розгляду поставленого позивачем питання в апеляційній інстанції, розмір прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» на період з 01.05.2016 р. - по 30.11.2016 рік становить 1130 грн., на період з 01.12.2016 р. - по 31.12.2016 рік - 1208 грн.. І, виходячи з пенсії позивача у 1124 грн. , не можна стверджувати, що вона, тобто така , забезпечує йому прожитковий мінімум .

Із справи вбачається, що значну частину ліків позивач купляє за особисті кошти, які йому не відшкодовуються, крім того, необхідно забезпечити належне харчування і йому , безумовно, складно.

Проте, матеріалами справи не доведено, що відповідачка ОСОБА_7 як колишня дружина, спроможна надавати матеріальну допомогу позивачу, оскільки має незначний дохід.

Встановлено, що ОСОБА_7 працює молодшою медсестрою в КЗ «Третя Черкаська міська лікарня», як свідчить довідка вказаного закладу від 04.05.16 року за № 1343 і її середньомісячний заробіток за останні шість місяців становить : 10236,85 грн. (за шість місяців - листопад 2015 року - квітень 2016 р. згідно довідки ) : 6 місяців + 1706 грн. 14 коп. (ар. спр. 88).

Згідно того ж Закону «Про Державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум особи працездатної на даний час ( на період з 01.05.2016 рік - по 30.11.2016 рік) становить 1450 грн., на 31.12.2016 рік буде становити 1550 грн..

Пенсію ОСОБА_7 не отримує, являючись особою ІНФОРМАЦІЯ_3. До того ж, стверджує, що в даний час проживає постійно в с. Медведівці Чигиринського району і витрачає значні кошти на дорогу до роботи і потім додому.

З наданої відповідачкою довідки СТОВ «Тясмин» с. Новоселиця Чигиринського району Черкаської області від 06 травня 2016 року вбачається, що господарство користується її земельними ділянками згідно державного акта на право власності на землю серія НОМЕР_1, реєстраційний №77 від 26.07.2006 року та державного акта на право власності на землю НОМЕР_2 реєстраційний № 78 і нараховує орендну плату. Але у зв'язку з тим, що договір між ОСОБА_7 та СТОВ «Тясмин» не заключний виплата грошових коштів за користування землею не проводиться.

Даних про те, що відповідачка крім заробітної плати має ще якийсь дохід в даний час позивачем не надано і не вказано на джерела витребування таких доказів.

За таких обставин, на думку колегії, слід погодитися з рішенням суду про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного члена подружжя після розірвання шлюбу.

Рішення суду відповідає матеріалам справи , вимогам закону, і підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги, - не вбачається.

Доводи останньої висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317, 218 ЦПК України, судова палата, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 березня 2016 року по даній справі залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :