Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №335/2666/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Шалагінова А.В.
Провадження № 22-ц/778/2006/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Кримської О.М.,

суддів: Дашковської А.В.,

ОСОБА_2,

секретаря Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 березня 2016 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Запорізької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Запорізькій області, треті особи Запорізька місцева прокуратура №2, Запорізьке міське управління юстиції, про звільнення майна з-під арешту,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до Запорізької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Запорізькій області, треті особи Запорізька місцева прокуратура №2, Запорізьке міське управління юстиції, про звільнення майна з-під арешту.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 березня 2016 року у відкритті провадження у справі відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Представники Запорізької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Запорізькій області та Запорізького міського управління юстиції в судове засідання суду апеляційної інстанції Запорізької області не зявились, повідомлені про місце та час розгляду справи у відповідності до положень ст.ст. 74, 76 ЦПК України (а.с. 24,25.).Причини неявки не повідомили, будь-яких заяв, клопотань, заперечень від них не надходило.

Від Запорізької місцевої прокуратури №2 надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких зазначено про обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції ( а.с.27-30).

З огляду на вищевикладене та у відповідності до ст.ст. 303-1, 305 ЦПК України, судова колегія ухвалила розглядати справи за відсутності учасників апеляційного розгляду, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, представника ОСОБА_3 та представника Запорізької місцевої прокуратури №2, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що арешт на спірне майно було накладено постановою слідчого в межах кримінальної справи та в порядку, передбаченому кримінально-процесуальним законодавством України, що унеможливлює розгляд позовної заяви ОСОБА_3 в порядку цивільного судочинства.

Однак такий висновок суду є передчасним.

Обгрунтовуючи позовну заяву, ОСОБА_3 зазначала, що вона є спадкоємцем власника спірного майна, на яке було накладено арешт постановою слідчого від 22 грудня 2005 року у кримінальній справі №440502пр за обвинуваченням ОСОБА_4 і ОСОБА_5 за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України. Наявність накладення арешту на обєкт спадкування в межах кримінальної справи перешкоджає їй оформити свої права спадкоємця.

Зі змісту дослідженої в судовому засіданні суду апеляційної інстанції постанови слідчого від 22 грудня 2005 року у кримінальній справі №440502пр за обвинуваченням ОСОБА_4 і ОСОБА_5 за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України вбачається, що арешт накладено на декілька обєктів нерухомості, у тому числі і квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.126 КПК України, у редакції чинній на момент накладення арешту на спірне майно, в процесі розслідування кримінальної справи арешт може бути накладений на майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії лише з метою забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна.

Згідно п. 9 Розділу Х1 Перехідних положень КПК України від 13.04.2012 року, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим кодексом.

Статтею 174 КПК України від 13.04.2012 року передбачено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до частини 1 статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна.

Правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15 травня 2013 року у справі № 6-26цс13.

ОСОБА_3 не є учасником кримінального процесу по справі, в рамках якого на вказане нею майно накладено арешт і її не наділено правом оскарження дій слідчого в рамках КПК України 1960 року, за правилами якого здійснюється кримінальне провадження.

Суд першої інстанції не звернув уваги на вищеназвані вимоги закону, не врахував, що накладення арешту слідчим здійснено за правилами КПК України у редакції 1960 року, не дослідив підстави звернення до суду позивача та дійшов передчасного висновку про відмову у відкритті провадження .

З мотивів, викладених вище, судова колегія вважає, що ухвала суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у даній справі підлягає скасуванню з направленням матеріалів справи до суду першої інстанції для повторного вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 березня 2016 року про відмову у відкритті провадження у цій справі скасувати, справу направити до суду першої інстанції для повторного вирішення питання.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

ОСОБА_2