Провадження №2/461/398/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2016 року м.Львів

Галицький районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.,

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Фортуна-банк» в особі Публічного акціонерного товариства «Фортуна банк» Західна регіональна дирекція про стягнення процентів за користування коштами банківського вкладу та 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Фортуна банк» в особі Публічного акціонерного товариства «Фортуна-банк» Західна регіональна дирекція, в якому просить стягнути з відповідача проценти за користування коштами банківського вкладу в розмірі 1 714,38 доларів США та 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання в розмірі 139,55 доларів США.

В обґрунтування позову покликається на те, що 27 серпня 2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Фортуна - банк» Західна регіональна дирекція був укладений договір банківського вкладу №12м/840- 789 (строковий банківський вклад на 375 днів в Доларах США з щомісячною сплатою процентів). 08.09.2014 року позивач звернувся до відповідача із вимогою про виплату вкладу з рахунку №2635 1 500000376/12м/840-789 та нарахованих процентів, шляхом видачі коштів готівкою через касу банку. Однак відповідач 08 вересня 2014 року грошові кошти позивачу не повернув, та про причини відмови не повідомив. Зазначає, що внаслідок протиправних дій відповідача позивач 15.10.2014 року звернувся з позовною заявою до Західної регіональної дирекції Публічного акціонерного товариства «Фортуна-банк» про розірвання договору, повернення банківського вкладу та відсотків, відшкодування моральної шкоди в Галицький районний суд м.Львова. 30 липня 2015 року Галицьким районним судом м.Львова було ухвалено рішення у справі № 461/12431/14-ц, яким позовні вимоги задоволено частково. Свої зобов'язання з повернення основної суми депозитного вкладу у розмірі 20 000,00 доларів США за договором банківського вкладу 12м/840-789 від 27 серпня 2013 року відповідачем почала частково виконуватися з 20 липня 2015 року та завершилася 17.09.2015 року та перераховано загальну суму вкладу лише у розмірі 9132,14 доларів США. Стверджує, що питання про стягнення 3% річних за період з 05.09.2014 р. по 12.05.2015 р. та стягнення процентів за договором строкового банківського вкладу за період з 05.09.2014 р. по 15.10.2014 р. було вирішено рішенням Галицького районного суду міста Львова у справі № 461/12431/14-ц від 30 липня 2015 року. Таким чином, стверджує, що відповідач заборгував позивачу 3 відсотки річних у розмірі 139,55 доларів США та проценти за користування коштами у розмірі 1714,38 доларів США. Просить позов задоволити.

Представник позивача у судове засідання не зявився, однак через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідач ПАТ «Фортуна-банк» явку повноважного представника у судове засідання не забезпечив. Був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, у якому покликається на правові позиції Верховного Суду України, висловлені в рішеннях при розгляді справ № 6-36цс15 та № 6-1891цс15. Вважає, що стягнення з банку процентів на підставі ст. 1061 ЦК України та ст.625 ЦК України суперечитиме правовій позиції Верховного Суду України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27 серпня 2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір банківського вкладу № 12м/840-789 (строковий банківський вклад на 375 днів в доларах США з щомісячною сплатою процентів).

За умовами договору відповідач зобовязувався зберігати на платній основі (під визначений процент) грошові кошти внесені позивачем. З цією метою відповідач відкрив позивачу депозитний рахунок № 0376/12м/840-789 в АТ «Фортуна банк».

Згідно п. 1.2. договору початковий строк розміщення вкладу складав 375 днів з дня зарахування банком суми вкладу на депозитний рахунок, тобто з 27 серпня 2013 року по 05 вересня 2014 року. Відповідно до п. 1.5. договору, розмір процентів за вкладом складав 10,5 процентів річних. Пунктом п. 2.1. договору передбачено, що банк зараховує проценти за вкладом, щомісячно за поточний календарний місяць. Проценти розраховуються банком за фактичний залишок грошових коштів на депозитному рахунку. При нарахуванні процентів застосовуються кількість днів у місяці та році факт/360. Згідно з п. 2.2. договору, проценти за вкладом нараховуються від дня, наступного за днем зарахування банком суми вкладу до дня, який передує дню списанню вкладу з депозитного рахунку у звязку з його поверненням вкладникові або з інших підстав.

08.09.2014 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про виплату вкладу та нарахованих процентів. Свої зобовязання за договором банківського вкладу про вчасне повернення депозиту та нарахованих процентів відповідач не виконав та причини відмови не повідомив.

Внаслідок цього, позивач 15.10.2014 року звернувся з позовом в Галицький районний суд міста Львова. 30 липня 2015 року було ухвалено рішення у справі № 461/12431/14-ц. Даним рішенням позовні вимоги позивача були задоволені частково, а саме вирішено розірвати договір банківського вкладу № 12м/840-789, укладений між ОСОБА_2 та ПАТ «Фортуна-банк» 27.08.2013 року; стягнути з ПАТ «Фортуна-банк» на користь ОСОБА_2 20 000,00 доларів США суму вкладу; стягнути з ПАТ «Фортуна-банк» на користь ОСОБА_2 291,18 доларів США невиплачених відсотків; стягнути з ПАТ «Фортуна банк» на користь ОСОБА_2 6000,00 гривень витрат на правову допомогу. В решті позовних вимог відмовлено.

Свої зобов'язання з повернення основної суми депозитного вкладу у розмірі 20 000,00 доларів США за договором банківського вкладу 12м/840-789 від 27 серпня 2013 року за рішенням суду від 30.07.2015 року відповідач почав виконувати з 20 липня 2015 року, завершив 17.09.2015 року та повернув позивачу основну суму депозитного вкладу лише у розмірі 9132,14 доларів США на наданий позивачем поточний рахунок, відкритий у ПАТ «Кредобанк».

Позивач просить стягнути проценти за користування грошовими коштами за період з 16.10.2014 року по 20.07.2015 року, з 10.08.2015 року по 16.09.2015 року та 3% річних на підставі ст.625 ЦК України за період з 13.05.2015 року по 20.07.2015 року, з 10.08.2015 року по 16.09.2015 року.

Суд дійшов висновку, що внаслідок даних обставин з відповідача на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти, а саме не нараховані проценти за фактичний час використання грошових коштів, тобто з 16.10.2014 року по 20.07.2015 року та за період з 10.08.2015 року по 16.09.2015 року та на підставі ст.625 ЦК України 3 % річних від простроченої суми, однак за період з 13.05.2015 року по 20.07.2015 року та за період з 10.08.2015 року по 16.09.2015 року. Питання щодо стягнення 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України за період з 05.09.2014 р. по 12.05.2015 р. та стягнення процентів за договором строкового банківського вкладу за період з 05.09.2014 року по 15.10.2014 року було вирішено під час розгляду справи № 461/12431/14-ц Галицьким районним судом міста Львова від 30.07.2015 року.

З відповідача на рахунок позивача підлягають стягненню ненараховані проценти за фактичний час використання вкладу за період з 16.10.2014 р. по 20.07.2015 р. у розмірі (20 000 доларів США х 10,5 % х 277 днів) / (360х100) = 1 615,83 доларів США, за період з 10.08.2015 р. по 16.09.2015 р. у розмірі (9 132,14 доларів США х 10,5 % х 37 днів) / (360х100) = 98,55 доларів США, що складає загальну суму 1714,38 доларів США та 3% річних від простроченої суми на підставі ст.625 ЦК України за період з 13.05.2015 р. по 20.07.2015 р. у розмірі 20 000 доларів США х 3% х 68 / 365 / 100 = 111,78 доларів США, за період з 10.08.2015 р. по 16.09.2015 р. у розмірі 9 132,14 доларів США х 3% х 37 / 365 / 100 = 27,77 доларів США.

Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строку зберігання або зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно зобовязання сторін за договором припиняються з моменту їх належного виконання. Оскільки внесенні позивачем за договором банківського вкладу грошові кошти на його вимогу та у встановлений договором строк не були повернуті, це надає право позивачу на отримання процентів за користування коштами за вище згадувані періоди, а також на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України при розгляді справи № 6-39цс13.

Згідно з ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п. 1,2. ч. 1 ст. 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому, під судовим рішенням у подібних правовідносинах суд розуміє такі, де є тотожними предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Суд не бере до уваги посилання відповідача на правові позиції висловлені Верховним Судом України за наслідками розгляду справ № 6-36цс15 та № 6-1891цс15, оскільки вони висловлені Верховним Судом України у правовідносинах, які не є тотожними із правовідносинами, що є предметом розгляду даної справи.

У спірних правовідносинах, які є предметом розгляду даної справи, позивач не уповноважував відповідача перераховувати та обліковувати грошові кошти позивача після закінчення строку вкладу на поточний рахунок, а вимагав здійснити виплату грошових коштів готівкою через касу банку, що підтверджується копією вимоги від 08.09.2014 року, яка знаходиться у матеріалах справи. З моменту укладення договору банківського вкладу і до моменту фактичного повернення грошових коштів за договором банківського вкладу грошові кошти обліковувалися на депозитному рахунку.

Договором банківського вкладу у п.6.1. визначено, що договір діє протягом строку розміщення вкладу, встановленого договором, а п. 2.2. визначено, що проценти за вкладом нараховуються до дня, який передує дню списання вкладу з депозитного рахунку у звязку з його поверненням вкладникові або з інших підстав. Договором визначено, що строк протягом якого нараховуються проценти на вклад спливає у звязку з поверненням банківського вкладу позивачеві, а не у звязку з закінченням строку дії договору або строку розміщення вкладу. У договорі банківського вкладу у даній справі встановлено розмір процентів за користування грошовими коштами вкладу у разі неналежного виконання зобовязань за договором після закінчення терміну його дії. Окрім цього, в договорі банківського вкладу відсутнє положення про закриття депозитного рахунку у звязку з закінченням строку дії договору.

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором (ч.2 ст.1060 ЦК України).

При цьому, суд бере до уваги правову позицію Верховного Суду України, висловлену у постанові від 25.12.2013 року, згідно якої, відповідно до змісту ст.ст. 526 та 1058 ЦК України, зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак ненадання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, передбачену ч.2 ст.625 ЦК України.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позов необхідно задоволити, оскільки позивач довів обставини, на які покликається, а у свою чергу представник відповідача у судове засідання не з'явився та не представив суду жодних доказів на спростування позовних вимог.

На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь держави, а саме: 1853,93 доларів США х 25,13 (курс НБУ станом на день винесення рішення 25.05.2016 року)=46589,26:1%=465,89 грн., але не менше 1,5%, тобто 1378 грн.

Керуючись ст.ст.530, 625, 631, 633, 1058, 1060, 1061 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 197, 209, 212- 215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Фортуна-банк» в особі Публічного акціонерного товариства «Фортуна банк» Західна регіональна дирекція про стягнення процентів за користування коштами банківського вкладу та 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання задоволити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Фортуна-банк» в особі Публічного акціонерного товариства «Фортуна банк» Західна регіональна дирекція на користь ОСОБА_2 1714,38 доларів США за користування коштами банківського вкладу та 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 139,55 доларів США.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Фортуна-банк» в особі Публічного акціонерного товариства «Фортуна банк» Західна регіональна дирекція на користь держави судовий збір у розмірі 1378 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова протягом 10-днів з днів з моменту його проголошення. У разі, якщо судове рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Зубачик Н.Б.