РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/17759/15-ц

пр. № 2/759/1179/16

29 березня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва

головуючого судді Макаренко В.В.

при секретареві Копчук Р.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія " Украгролізинг" до ОСОБА_1 про стягнення збитків,

ВСТАНОВИВ:

ДПАТ " Національна акціонерна компанія " Украгролізинг" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення збитків в сумі 265413,77 грн. Позовні вимоги обґрунтовує наступним, на виконання Указу Президента України від 23.02.2001 р. № 111 " Про додаткові заходи щодо подальшого розвитку лізингу в аграрному секторі економіки", постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2001 № 354 утворено Національну акціонерну компанію " Украгролізинг" та затвердженого Статуту Національної акціонерної компанії " Украгролізинг". Засновником Державного публічного акціонерного товариства " Національна компанія " Украгролізинг" є держава в особі Кабінету Міністрав України, який здійснює повноваження щодо управлінння корпоративними правами Компанії. Згідно з п.5 Статуту, метою діяльності Компанії є сприяння реалізації державної політики в сфері агропромислового комплексу, забезпечення ефективного функціонування і розвитку виробництва шляхом передачі товаровиробниками на умовах лізингу технічних засобів для зазначеного комплексу, надання виробничих послуг, організації технічного сервісу, отримання прибутку. Предметом діяльності Компанії є закупівля і передача у лізинг сільськогосподарської техніки, транспортних засобів та обладнання. Відповідно до Порядку використання коштів державного бюджету, що спрямовується на придбання вітчизняної техніки і обладнання для агропромислового комплексу на умовах фінансового лізингу та заходи по операціях фінансового лізингу затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2003 року № 1904 джерелом фінансування закупівлі техніки для її передачі у користування на умовах фінансового лізингу та заходів по операціях фінансового лізингу є передбачені у державному бюджеті на цю мету кошти, які використовуються на умовах поворотності згідно з укладеними договорами. Законами України про державний бюджет України на відповідні роки передбачено наповнення соціального фонду Державного бюджету України зворотними лізинговими платежами. Зазначив, що ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.09.2015 року у справі № 357/12571/15-к ОСОБА_1 будучи відповідно до протоколу № 7/1 Зборів Учасників ТОВ "Молочна країна" з 25.12.2006 року призначена на посаду директора ТОВ "Молочна країна", та згідно ст. 19 Статуту ТОВ "Молочна країна" несла відповідальність за виконання всіх завдань та функцій, покладених на неї Установчими документами та контрактом, а саме діяти без довіреності від імені товариства. 25.06.2009 року ОСОБА_1 звернулась до позивача з листом про надання їй послуг фінансового лізингу в питанні придбання на умовах фінансового лізингу 10 ванн охолодження молока, марки "ОВМ-2000", виробництва ПрАТ "Тесмо-М" зобовязавшись при цьому надати повний н/пакет документів, необхідних для отримання вкаазної техніки у фінансовий лізинг та укласти договір страхування предмету лізингу на користь компанії. В подільшому ОСОБА_1 02.07.2009 року уклала з позивачем договір фінансового лізингу № 10-09-205бфл/331 строком на 7 років, згідно з яким зобовязувалась отримати 10 ванн для охолодження молока "ОВМ-2000" загальною вартість 828800,00 грн, застрахувати предмет лізингу та своєчасно в повному обсязі оплачувати лізингові платежі, загальна сума яких становить 1007561,00 грн. 27.07.2009 року ОСОБА_1 отримала 10 ванн для охолодження молока "ОВМ-2000", загальною вартістю 828800,00 грн. про що було скалдено акт приймання-передачі сільськогосподарської техніки за № 1 від 27.07.2009 року. Проте ОСОБА_1 не вжила заходів, спрямованих на забезпечення поставки 6 ванн для охолодження молока "ОВМ-2000" на територію ТОВ "Молочна країна" не проконтролювала їх доставку та надала вказівку головному бухгалтеру ТОВ "Молочна країна" - ОСОБА_2 оприбуткувати та поставити на баланс підприємства 10 ванн і надала останній документи про їх відпуск з підприємства постачальника. Як наслідок вказані ванни на територію ТОВ "Молочна країна" фізично не надійшли, в той же час ОСОБА_1 питання втрати ванн не піднімала, заходів щодо їх встановлення вжила, чим внаслідок неналежного виконання своїх службових обовязків на посаді директора ТОВ "Молочна країна" ОСОБА_1 заподіяла позивачу збитки в сумі 207200,02 грн., що підтверджується висновком судово-економічної експертизи від 14.08.2015 року № 06/08.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову посилаючись на його безпідставність.

Суд, вислухавши представника позивач та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

02 липня 2009 року між ВАТ "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" та ТОВ "Молочна країна" в особі директора ОСОБА_1 був укладений договір фінансового лізингу № 10-09-205бфл/331, згідно з яким ТОВ "Молочна країна" в зобовязувалась отримати 10 ванн для охолодження молока "ОВМ-2000" загальною вартість 828800,00 грн., застрахувати предмет лізингу та своєчасно в повному обсязі оплачувати лізингові платежі, загальна сума яких становить 1007561,00 грн. (а.с. 16-22).

Відповідно до висновку експерта за результатаи проведення судово-економічної експертизи у кримінальному провадженні № 0000013 від 14.08.2015 року за № 06/08 виготовлено ТОВ "Бюро судових ексепртиз України" (а.с. 30-67) в результаті невиконання умов договору фінансового лізингу № 10-09-205 бфл/131 від 02.07.2009 року, а саме заборгованості по сплаті лізингових платежів та втрати активів, в звязку з нестачею 6-ти одиниць техніки - ванн для охолодження молока "ОВМ-2000", розмір матеріальної шкоди (збитків) завданий ТОВ "Молочна країна" ВАТ "НАК "Украгролізинг" за даними бухгалтерського обліку становить 207200,02 грн.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.09.2015 року по справі № 1кп/357/849/15 (а.с. 14-15) кримінальне провадження № 0000013 від 31.01.2014 року за ст. 367 ч.2 КК України закрито, а підозрювану ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину передбачсеного ч. 2 ст. 367 КК України у звязку з закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Як убачається з матеріалів справи, позов був предявлений у порядку ст. 1166 ЦК України й суд при вирішенні спору виходив із того, що завдана шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, однак дана норма встановлює загальні правила відшкодування завданої шкоди. Проте суд не врахував, що якщо мають місце спеціальні підстави, які надають можливість застосовувати до правовідносин положення інших статей параграфа 1 глави 82 ЦК України, потрібно застосовувати спеціальні норми.

Склад злочину, передбачений ст. 212 КК України, має спеціальний субєкт, яким можуть бути, зокрема, посадові особи підприємства, установи, організації. Тобто працівники юридичних осіб під час виконання ними своїх посадових обовязків, повязаних з веденням бухгалтерського та податкового обліку. Відповідно шкода державі у вигляді фактичного ненадходження коштів у бюджет внаслідок ухилення від сплати податків завдається посадовою особою підприємства під час виконання нею своїх службових обовязків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків.

Згідно з розясненнями, викладеними в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» при розгляді справ про відшкодування шкоди за ст. 441 ЦК УРСР суди повинні мати на увазі, що крім загальних підстав, передбачених ст. 440 ЦК УРСР (аналогічна ст. 1166 ЦК України), відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у звязку з виконанням трудових (службових) обовязків, незалежно від того, постійним, сезонним, тимчасовим за трудовим договором чи на інших умовах вона була працівником цієї організації.

Також п. 58.4. ст. 58 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли судом за результатами розгляду кримінальної справи про злочини, предметом якої є податки, збори, винесено обвинувальний вирок, що набрав законної сили, або винесено рішення про закриття кримінальної справи за нереабілітуючими підставами, відповідний контролюючий орган зобовязаний визначити податкові зобовязання платника податків за податками та зборами, несплата податкових зобовязань за якими встановлена рішенням суду, та прийняти податкове повідомлення-рішення про нарахування платнику таких податкових зобовязань і застосування стосовно нього штрафних (фінансових) санкцій у розмірах, визначених цим Кодексом.

Проте, суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що понесені позивачем збитки в сумі 265413,77 грн. є наслідком несумлінного ставлення до своїх службових обовязків ОСОБА_1 та порушення умов виконання договору, що встановлено в ухвалі Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.09.2015 року, оскільки за змістом статті 61 ЦПК України тільки вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, стягнення коштів, які не надійшли до бюджету в результаті скоєння злочину, передбаченого ст. 212 КК України, відбувається не з особи, винної у скоєнні цього злочину, винятково з платника податків, податкові зобовязання якого не були сплачені, а таким платником податків є юридична особа, в звязку з чим суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні даного позову.

Керуючись ст. ст. 1166, 1172 ЦК України, ст. 212 КК України, ст.ст.10,11, 74, 88, 209,212,214-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

В позові Державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" до ОСОБА_1 про стягнення збитків - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Святошинський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо воно не буде скасоване.

СУДДЯ В.В. Макаренко