АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б., Мазурик О.Ф.

при секретарі: Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою через представника ОСОБА_2, на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 15 лютого 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в м. Києві Шевчука Олексія Віталійовича, заінтересована особа: ОСОБА_4,

в с т а н о в и л а :

у грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця ВДВС Подільського районного управління юстиції в м. Києві, в якій, з урахуванням уточнень, просив визнати, що акт опису й арешту майна від 29.01.2014 року, складений державним виконавцем ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві Шевчуком О.В. з порушеннями вимог законодавства; визнати неправомірними та незаконними дії державного виконавця щодо складання акта опису й арешту на майно від 29.01.2014 року; визнати незаконним та скасувати акт опису й арешту майна від 29.01.2014 року; визнати дії державного виконавця по передачі на реалізацію арештованого майна незаконними; зобов'язати посадових осіб ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві проводити виконавчі дії в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Справа № 2-450/06
Апеляційне провадження № 22-ц-796/5673/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Богінкевич С.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
В обґрунтування скарги посилався на те, що державним виконавцем ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві Шевчуком О.В. в ході проведення виконавчих дій було складено акт опису й арешту майна, відповідно до якого описано і накладено арешт на майно боржника, а саме квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 55,50 кв. м, житловою площею 5,00 кв. м, проте у зазначеному акті відсутні підписи понятих, не зазначений зберігач майна, не вказано відмінних ознак предмета опису (внутрішнє і зовнішнє оздоблення квартири, плануваня та інші характеристики, ступінь зносу майна), що значно впливає на оцінку майна.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 15.02.2016 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 через представника подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою задовольнити скаргу. Посилається на порушення судом норм процесуального права. А саме суд не взяв до уваги, що оскаржуваний акт було складено не за місцем знаходження майна, без участі понятих та в акті не зазначено кожного предмета і його відмінні ознаки, не передано майно на зберігання, про що свідчить відсутність підписів понятих, зберігача майна, боржника та стягувача. Всі ці обставини вказують на те, що, 29.01.2014 року за вказаною в акті адресою державний виконавець не виходив. Крім того, акт є документом, який фіксує проведення виконавчої дії та цей акт покладено в основу звіту про оцінку майна, що призвело до заниження вартості майна та порушення його майнових прав.

У судовому засіданні представник ОСОБА_4 ОСОБА_7 просив апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Інші сторони у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомили, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що дії державного виконавця щодо складання акту опису й арешту майна є правомірними, вимоги заявника щодо неправомірності дій державного виконавця щодо передачі майна на реалізацію необґрунтовані, скасування акту опису і арешту майна у судовому порядку не передбачено ст. 387 ЦПК України, а вимоги щодо невизначеного кола осіб на майбутнє не можуть бути задоволені, так як не вказано які саме дії та які особи їх мають вчиняти чи утриматися від їх вчинення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам та нормам процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою головного державного виконавця Савченка Ю.Й. від 09.10.2012 року відкрито виконавче провадження № 34609713 з виконання виконавчого листа № 2п-450/06, виданого Подільським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 боргу в розмірі 46 061, 50 грн..

Відповідно до акту опису і арешту майна від 29.01.2014 року, складеного державним виконавцем Шевчуком О.В., описано та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 55,50 кв. м, житловою площею 35,00 кв. м.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02.07.2013 року за поданням державного виконавця визначено частку боржника, а саме, що ОСОБА_1 належить 1/2 частина квартири АДРЕСА_1.

Як вбачається із заявки на реалізацію арештованого майна 1/2 частини кв. АДРЕСА_1 передається на реалізацію.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Відтак передача на зберігання майна іншим особам є правом, а не обов`язком державного виконавця. Відтак доводи апеляційної скарги про те, що державний виконавець не мав права складати акт опису і арешту майна, а також про те, що у акті не зазначено зберігача майна суперечать положенням ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження»

Керуючись вимогами вищезазначених норм суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що дії державного виконавця вчинялися у відповідності із Законом України «Про виконавче провадження».

У матеріалах справи наявний висновок про вартість майна, зроблений ТОВ «Українська експертна група» на підставі постанови державного виконавця від 13.10.2104 року, згідно з яким вартість 1/2 частини кв. АДРЕСА_1 станом на 27.10.2014 року складає 256 054 грн. У висновку зазначено місцезроташування квартири, загальні характеристики будинку та технічна характеристика самої кваритри, її стан, площа житлових кімнат та допоміжних приміщень.

Згідно з ч. 4 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» у разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна. У разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку в десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Вказуючи на те, що державним виконавцем не оглядалася квартира, заявник будь - яких заперечень щодо правильності опису квартири, її технічних характеристик у апеляційній скарзі не наводить. Відтак такі доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає необґрунтованими.

Оскільки законом визначено порядок оскарження оцінки майна та у такому порядку боржник висновок про оцінку майна не оскаржував доводи апеляційної скарги про те, що складання акту опису й арешту майна призвело не неправильного визначення вартості майна колегія суддів вважає безпідставними.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права та не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 15 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді