Справа № 305/842/16-ц
Провадження по справі № 2/305/695/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.06.2016 року. Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого - судді Тулик І.І.

при секретарі - Шемота М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 28 листопада 2008 року, ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 4000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитному розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевм терміном повернення, що відпровідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, підтверджується підписом у заяві. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісія за користування кредитом та інших витрат. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 31 березня 2016 року має заборгованість в сумі 17396,15 гривень, що складається з наступного: 1787,76 гривень - заборгованості за кредитом; 11688,74 гривень - заборгованості по процентам за користування кредитом; 2853,17 гривень заборгованості за пенею та комісією, 250 гривень - штрафу (фіксованої частини); 816,48 гривень - штрафу (процентної складової). На підставі наведеного просили стягнути з відповідача, в їхню користь заборгованість за кредитним договором б/н від 28 листопада 2008 року в сумі 17396,15 гривень та судові витрати понесені банком при подачі даної позовної заяви до суду.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні присутній не був, оскільки ним подана заява, в якій просить справу розглядати без участі представника Приватбанку. У випадку неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач, ОСОБА_1 в судове засідання не з"явився. Через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи в його відсутності та до позовних вимог застосувати строк позовної давності і відмовити у задоволенні позову.

Суд, дослідивши обставини справи та наявні в справі докази, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № б/н від 28 листопада 2008 року, виражений, за згодою останнього, у формі заяви, умов і правил надання банківських послуг, за якими банк надав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, та відповідно до умов яких ОСОБА_3 зобов'язався здійснювати погашення заборгованості.

З матеріалів справи, досліджених у ході судового розгляду, вбачається, що відповідач, ОСОБА_1, взяті на себе зобов'язання, що виникають з умов вищевказаних угод, не виконував, внаслідок чого допустив заборгованість за кредитом.

Станом на 31 грудня 2016 року має заборгованість в сумі 17396,15 гривень, що складається з наступного: 1787,76 гривень - заборгованості за кредитом; 11688,74 гривень - заборгованості по процентам за користування кредитом; 2853,17 гривень заборгованості за пенею та комісією, 250 гривень - штрафу (фіксованої частини); 816,48 гривень - штрафу (процентної складової).

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до ст.ст. 526, 611 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (пені).

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом достовірно встановлено, що відповідачем порушені умови кредитного договору, зокрема ним прострочено свої зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитом, порушено графік погашення заборгованості за кредитом, отже, в даному випадку, має місце невиконання зобов'язання відповідачем.

Разом з цим відповідачем ОСОБА_1 в ході розгялду справи заявлено клопотання про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, з урахуванням чого суд приходить до такого висновку.

Як убачається із зазначених вище обставин укладення кредитного Договору, останній являється двостороннім, платним, строковим правочином.

Відповідно до положень пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

Враховуючи момент виникнення даного правочину, останній за своєю правовою природою являється реальним правочином, тобто, за даним кредитним договором одна сторона (кредитодавець) передала іншій кКредитору) у власність гроші, визначені родовими ознаками, а кредитор зобовязувався повернути таку ж суму грошей.

Права й обовязки сторін кредитного договору виникли з моменту передачі майна, в даному випадку, грошей.

Зважаючи на класифікацію правочинів, даний кредитний договір являється строковим правочином, тобто, правочином у якому обумовлюється момент, з якого він набуває чинності, та момент, з котрого він втрачає чинність.

Так, згідно умов договору №б/н від 28 листопада 2008 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно заяви, що є невід"ємним додатком до кредитного договору сторони домовилися про строк дії картки - листопад 2012 року, що в свою чергу встановило остаточне погашення заборгованості за кредитом не пізніше дати, строку дії картки - листопад 2012 року.

Враховуючи наведене вбачається, що право предявлення кредитодавцем кредитору матеріально-правової вимоги настало в грудні 2012 року.

При цьому, відповідними нормами Цивільного кодексу України, визначено поняття позовної давності, її види та загальні характеристики.

Так, відповідно до статей 256-257 Цивільного кодексу України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок (стаття 253 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

У відповідності до частини 1 статті 264 цього ж Кодексу, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку.

Як вже встановлено судом вище, згідно умов кредитного договору дата остаточного погашення заборгованості за кредитом згідно заяви листопада 2012 року.

Право предявлення кредитодавцем кредитору матеріально-правової вимоги з грудня 2012 року.

Однак, враховуючи те, що позивачем предявлено до відповідача цивільний позов про стягнення заборгованості за кредитним договором поза межами трьохрічного строку позовної давності з часу, коли позивач довідався або міг довідатися про порушення свого права (ч.1 ст.261 ЦК України), а у позовній заяві про поновлення строку позовної давності в відповідності до частини 5 статті 267 Цивільного кодексу України позивач не клопоче, суд вважає, що строк позовної давності звернення до суду за захистом порушеного права позивачем пропущений, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв"язку з пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст. ст. 6, 8, 10,11, 57,58, 60, 88, 212- 215, 223, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до цивільної палати апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Тулик І.І.

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду: Тулик І.І.