АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 666/6282/15-ц Головуючий в І інстанції Дорошинська В.Е.
Номер провадження №22-ц/791/793/2016 Доповідач: Лісова Г.Є.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого -Лісової Г.Є.
Суддів:Базіль Л.В.
Іванової І.П.
Секретар -Мирненко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 13 січня 2016 року за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення боргу

В С Т А Н О В И Л А:

12.11.2015 року ОСОБА_6 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5 про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що надавав відповідачу правову допомогу у судових справах Дніпровського районного суду м. Херсона, а саме: №666/4584/13-ц про поділ спільного майна подружжя в тому числі і на стадії апеляційного розгляду; №666/7559/13-ц про визнання недійсною угоди купівлі-продажу легкового автомобіля; №666/7688/13-ц про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням; №666/8730/13-ц про визнання договору оренди недійсним, відшкодування моральної шкоди, а також підготував заперечення у справі №654/334/14-ц про стягнення боргу, яка розглядалася Голопристанським районним судом.

Вартість наданих юридичних послуг визначена у сумі 1500 дол. США, яку відповідач зобов'язувався сплатити до 1 липня 2014 року, що підтверджується виданою розпискою від 22.05.2014 року.

Оскільки ОСОБА_5 не повернув суму боргу, то просив стягнути з нього 34135,36 грн. боргу (1500 дол. США х 2275,6907); 19171,29 грн. - інфляційних втрат; 1402,82 грн. - три проценти річних, а всього 54709,47 грн. та судові витрати.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 13 січня 2016 року позов задоволено. Стягнено з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 54709,47 грн. в рахунок відшкодування заборгованості по розписці від 22.05.2014 року з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних станом на 12.11.2015 року.

Стягнено з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 547,10 грн. понесених судових витрат.

В апеляційній скарзі на рішення суду ОСОБА_5 посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

У поданому до апеляційного суду запереченні ОСОБА_6 апеляційну скаргу не визнав, просить її відхилити.

У судовому засіданні представник ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримала з підстав викладених у ній, просить її задовольнити, рішення суду скасувати як незаконне.

Представник позивача ОСОБА_8 апеляційну скаргу не визнав, просить її відхилити як безпідставну.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами склалися відносини з договору позики, на підтвердження якого позивачем представлена розписка ОСОБА_5 від 22.05.2014 року, зокрема, між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено договір у формі письмової розписки, згідно з якою ОСОБА_5 зобов'язувався до 1.07.2014 року заплатити ОСОБА_6 за надання юридичної допомоги 1500 дол. США, однак борг не повернув.

Проте з таким висновком погодитися не можна.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 ст.1047 ЦК).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами грошові кошти ОСОБА_5 не одержувалися від ОСОБА_6 і представлена позивачем розписка складена ОСОБА_5 22.05.2014 року не підтверджує укладення договору позики та не посвідчує факту передання грошових коштів.

За розпискою ОСОБА_5 зобов'язувався до 1.07.2014 року сплатити ОСОБА_6 за надані йому юридичні послуги суму еквівалентну 1500 дол. США (а.с.4).

Згідно зі ст.38 ЦПК України сторона, третя особа, особа, яка відповідно до закону захищає права, свободи чи інтереси інших осіб, а також заявники та інші заінтересовані особи в справах окремого провадження (крім справ про усиновлення) можуть брати участь у цивільній справі особисто або через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

Представником у суді може бути адвокат або інша особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність і належно посвідчені повноваження на здійснення представництва в суді, за винятком осіб, визначених у статті 41 цього Кодексу.

Документи, якими мають бути посвідчені повноваження представників визначені статтею 42 ЦПК України.

Статтею 56 ЦПК України передбачено, що правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги.

Витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат. Питання про судові витрати вирішує суд під час ухвалення рішення.

Стягнення витрат на правову допомогу врегульовано статтею 84 ЦПК України, згідно з якою витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року №590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» затверджено граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних справ.

Так, граничний розмір витрат, пов'язаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення в цивільній справі у випадку, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не повинен перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи.

Виходячи з аналізу змісту ст.ст. 84,88 ЦПК України судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи.

Згідно зазначених норм склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Недопустимі є документи, які не відповідають встановленим вимогам. До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною витрати. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Вартість юридичних послуг повинна бути обґрунтованою, реальною, необхідною, помірною, а також розумною стосовно суми.

Позивачем не надано актів виконаних робіт із зазначенням переліку виконаних робіт та витраченого часу на надання правової допомоги, належного розрахунку.

Позивачем також не обґрунтовано чому питання витрат на правову допомогу не вирішувалося під час розгляду справ, у яких він брав участь.

Відповідно до довіреності посвідченої нотаріально від 6 листопада 2013 року ОСОБА_5 надав повноваження ОСОБА_6 представляти його інтереси в судах загальної юрисдикції, касаційної інстанції та Верховному Суді України при розгляді цивільних або адміністративних спорів, в яких він є позивачем, відповідачем або третьою особою, однак, жодних доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_6 брав участь у справах, на які він посилається у своїй позовній заяві, як представник чи як фахівець у галузі права суду не надано.

У матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про те, що позивач є фахівцем в галузі права і за законом має право на надання правової допомоги та що він надавав таку допомогу як фахівець у галузі права, а не як представник.

Відповідно до ст.ст.901,903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Сторонами договір про надання юридичних послуг, який передбачав би істотні його умови щодо обсягу надання послуг, розміру плати за виконання обов'язку за договором про надання послуг, не укладався, а тому висновок суду про те, що позов про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 54709,47 грн. боргу за фактично надані юридичні послуги не відповідає обставинам справи та не ґрунтується на законі.

За таких обставин ухвалене у справі рішення не може вважатися законним і обґрунтованим, його слід скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовити.

Керуючись ст. ст. 303, 307,309, 56, 84 ЦПК України, ст.ст. 901,903 ЦК України колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 13 січня 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_6 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Г.Є. Лісова

Судді:

Л.В. Базіль

І.П. Іванова