Справа № 188/737/16-ц
Провадження № 2-о/188/35/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2016 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Ніколаєвої І.К.

при секретарі Карпенко С.М.

з участю заявника ОСОБА_1

заінтересована особа ( не зявилася) надала заяву

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Петропавлівка цивільну справу: за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа Українська сільська рада, Петропавлівського району, Дніпропетровської області про встановлення факту постійного проживання.

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з заявою про встановлення факту постійного проживання.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 вказав, що 03 травня 2010 року помер його батько ОСОБА_2 про, що свідчить свідоцтво про смерть серії І-КИ № 341357 видане 06.05.2010 року виконкомом Української сільської ради, Петропавлівського району, Дніпропетровської області про, що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис №07.

На час відкриття спадщини ОСОБА_2 належала на праві приватної власності земельна ділянка (пай ) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею - 10.84 гектари, розміщена на території Української сільської ради Петропавлівського району. Земельна ділянка належала йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії 11-/111 № 088167 виданого Українською сільською радою на підставі 15 сесії XXIII скликання за № 85 від 10.04.2001 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2347.

За життя ОСОБА_2 заповіт не посвідчував, спадкування після його смерті повинно відбуватись за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями першої черги на день смерті батька були заявник та його сестра. ОСОБА_3.

Згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч. І ст. 1270 Цивільного Кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

В межах встановленого строку заявник належним чином ( секретарем виконкому органу місцевого самоврядування за місцем проживання ) посвідчив заяву про прийняття спадщини після смерті батька, але заяву до державного нотаріуса не надав через відсутність елементарних знань в сфері права. Таку заяву ним додано до цієї заяви. 10.04.2012 року його сестра посвідчила нотаріально заяву про небажання приймати спадщину після смерті батька, яку заявник також додав до цієї заяви, тобто заявник залишився єдиним спадкоємцем першої черги після смерті батька.

31.05.2016 року заявник звернувся до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини після смерті батька для отримання свідоцтва про право на спадщину після його смерті, але нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через пропущений строк для прийняття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст.. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Про відмову від спадщини він не заявляв, не погоджується із постановою нотаріуса з пропозицією щодо звернення до суду з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини, адже на час смерті батька він постійно проживав разом з ним в одному домоволодінні і є таким, що прийняв спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Але через відсутність реєстрації за місцем проживання в одному домоволодінні разом зі спадкодавцем, даний факт повинен бути встановленим в судовому порядку. Встановлений факт в подальшому матиме для заявника юридичні наслідки, - прийняття спадщини після смерті батька.

На підставі ст.ст. 1216,1217,1268,1270 ЦК України ст.ст. 234,256 ЦПК України заявник прохає задовольнити його заяву.

В судовому засіданні Заявник підтримав заяву та пояснив, що він весь час проживав разом з батьками за адресою АДРЕСА_1. 03.05.2010 року помер батько і після його смерті він продовжує проживати у вказаній квартирі. Вказав, що строк він не пропустив на прийняття спадщини бо своєчасно посвідчив свою заяву у секретаря сільської ради, але у спадковій справі його заяви не знайшли. Заявник вважає, що він повинен прийняти спадщину після смерті батька як особа, яка проживала разом з спадкодавцем більше 5 років . Пояснив, що земельна ділянка на яку він має намір прийняти спадщину зараз перебуває у оренді, але весь час після смерті батька він отримує орендну плату за її використання.

Зацікавлена особа в судове засідання надала заяву про слухання справи в їх відсутність.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердили факт постійного проживання заявника з його батьком, який помер 03.05.2010 року.

Вислухавши заявника, свідків, вивчивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню з оглядом на наступні обставини.

Судом встановлено, що заявник є сином ОСОБА_2, який помер 03.05.2010 року, що підтверджується свідоцтвами про народження та смерть .

Факт постійного проживання Заявника зі спадкодавцем на час відкриття спадщини після його смерті підтверджується наступними письмовими доказами вивченими в судовому засіданні:

актом складеним 16.06.2016 року депутатом Української сільської ради згідно до якого заявник з 1999 року та по цей час проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, саме там, де був зареєстрований та проживав спадкодавець:

довідкою наданою від 16.06.2016 року лікарем амбулаторії загальної практики сімейної медицини згідно до якої спадкодавець перебувала на обліку в медичному закладі та з 2007 року потребував в сторонньому догляді.

Постановою нотаріусу 31.05.2016 року заявникові відмовлено у видачі свідоцтва про права на спадщину через пропущений строк. Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Суд вважає, що Заявником вірно обраний спосіб захисту його порушеного права.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справа з цього приводи висловив свою думку, а саме , у п. 1 листа про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 визначив: щодо визнання особи такою, що прийняла спадщину, зокрема, в спорах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, у випадках, коли спадкоємці постійно проживали разом зі спадкодавцем, проте зареєстровані за іншою адресою, судам слід враховувати таке:

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи. У випадках, якщо встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину у порядку ч. З ст. 1268 ЦК, суди не повинні задовольняти вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти (окрім визначених ст. 1 цієї ж статті), від яких залежить виникнення . зміна або припинення особистих майнових або немайнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення.

Отже, встановлення факту постійного проживання Заявника зі спадкодавцем на час його смерті надає йому право на оформлення спадщини після смерті батька в порядку спадкування за законом, від встановлення такого факту залежить виникнення у заявника особистого майнового права.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 12, 15, 57, 60, 79, 88, 169, 209, 212-218, 234, 235, 256-259 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання спадкоємця за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини задовольнити.

Встановити факт постійного проживання, з 1999 року і на час відкриття спадщини, за однією адресою ( квартира АДРЕСА_2) спадкоємця ОСОБА_1 та спадкодавця ОСОБА_6 померлого 03.05.2010 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення. Особам, які брали участь у справі але не були присутні під час його проголошення, в той же строк після отримання копії рішення.

Суддя ОСОБА_7