АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Кулянди М.І., Перепелюк Л.М.

секретар Герман Я.І.

за участю ОСОБА_1. який діє в інтересах ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Чернівецької міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на самочинне прибудоване нерухоме майно, третя особа без самостійних вимог Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу судді Шевченківського районного суду міста Чернівці від 25 травня 2016 року,

встановила:

Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Чернівці від 25 травня 2016 року позовну заяву ОСОБА_2 визнано неподаною та повернуто її позивачу.

На вказану ухвалу ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та передати питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Посилається на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Постановляючи ухвалу суд виходив з того, що позивачем не оплачено належним чином судовий збір, виходячи з ринкової вартості спірної квартири. В позові не зазначено його ціну.

Однак такі висновки суду першої інстанції є помилковими.

Так, відповідно до частини 2 статті 79 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно пункту 2 частини 1, частини 2 статті 80 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Підпунктом 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року, N 3674-VI встановлено розмір судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою 1 відсоток ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до пункту 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування (у тому числі з урахуванням положень, передбачених частиною п'ятою статті 216, статтею 1212 ЦК тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК такий обов'язок покладається на позивача (у тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у виді повернення майна застосовуються за ініціативою суду, наприклад, при визнанні договору недійсним згідно з частиною п'ятою статті 216 ЦК).

Проте, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд (частина друга статті 80 ЦПК). Остаточне визначення в процесі розгляду справи ціни позову (дійсної вартості спірного майна), а отже, і суми судового збору, здійснюється судом із наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання права власності на самочинно прибудоване нерухоме майно.

Вказана позовна вимога є вимогою майнового характеру.

З технічного паспорта на квартиру №2, яка знаходиться по вулиці Деснянській, 9 вбачається, що інвентаризаційна вартість вказаного нерухомого майна складає 19 511 гривень (а.с.9).

З заяви про виправлення недоліків позовної заяви від 20 травня 2016 року вбачається, що позивачем було визначено ціну позову в сумі 19 511 гривень відповідно до вказаного вище технічного паспорту на квартиру (а.с.59).

З квитанції №9 від 11 березня 2016 року вбачається, що позивач за подання до суду позовної заяви сплатив судовий збір в сумі 551 гривні 21 копійки.

Суд першої інстанції в порушенні частини 2 статті 80 ЦПК України, вважаючи, що ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна, не визначив таку ціну та не повідомив про це позивача.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції постановляючи ухвалу порушив порядок, встановлений для вирішення питання про відкриття провадження у справі, а тому її слід відповідно до правил частини 3 статті 312 ЦПК скасувати та передати вказане питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу судді Шевченківського районного суду міста Чернівці від 25 травня 2016 року скасувати з передачею питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її вступу в законну силу.

Головуючий

Судді: