Справа№592/5077/15-ц
Провадження №2/592/834/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2016 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі головуючого Костенко В.Г.

секретар Антуфьєва В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання», Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Суми про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що з 06.08.1990 року по 31.03.2011 року працював у ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе», на час розгляду ПАТ «Сумське НВО». Під час роботи на заводі отримав профзахворювання у звязку з чим зазнав 65% втрати професійної працездатності. Причиною професійного захворювання, згідно акту розслідування профзахворювання, є робота в умовах підвищеного рівня шуму. У звязку з захворюванням зазнав моральної шкоди, яку повязує з фізичними стражданнями, порушенням нормальних життєвих звязків, вимушений постійно лікуватися. Грошове відшкодування моральної шкоди оцінює у 65 000 грн. Тому просить стягнути з відповідача, а саме з ПАТ «Сумське НВО» цю суму на відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав.

Представник ПАТ «Сумське НВО» позов не визнав. Вважає, що товариство є неналежним відповідачем, оскільки позивачу встановлено стійку втрату професійної працездатності у 2003 році,на той момент обовязок по відшкодуванню моральної шкоди був покладений на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Суми. Крім того вказав, що позивач не довів наявності моральної шкоди, а тому просив відмовити у задоволенні позову.

Представник відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Суми позов не визнав. Вважає, що позивач не заявляв вимоги безпосередньо до Фонду, тому не має підстав для задоволення позову в частині відшкодування шкоди Фондом, а обовязок щодо відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок професійного захворювання покладено на роботодавця.

Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду, які зявилися, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований але підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 06.08.1990 року по 31.03.2011 року позивач працював у ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе», на час розгляду на час розгляду ПАТ «Сумське НВО», до виходу на пенсію. Працював добровільно.

Під час роботи у звязку з впливом шкідливих умов виробництва та неефективністю засобів індивідуального захисту позивач зазнав профзахворювання.

Згідно акту огляду МСЕК №897 від 30.09.2003 року позивачці вперше встановлено 25 % втрати професійної працездатності./а.с.40-43/

Так зокрема встановлені основний діагноз «Хронічний обструктивний бронхіт пилової етіології другої стадії в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень першої другої стадії . ДН другого ступеня. Захворювання професійне.»

Супутній діагноз «Гіпертонічна хвороба 1 ст. Вегетативно-сенсорна полі невропатія верхніх кінцівок. ДЕП І ст. на фоні шийного остеохондрозу хребта»

Встановлене підтверджено актом розслідування професійного захворювання №55 від 12.05.2003 року. Професійне захворювання виникло у звязку з недосконалістю технологічного процесу,неефективністю використання засобів індивідуального захисту. Причиною виникнення професійного захворювання є проведення робіт в умовах підвищеного рівня інтенсивного шуму. Адміністрацію ВАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» визнано винною в порушенні законодавства про охорону праці, гігієнічних регламентів та нормативів./а.с.31/

В подальшому 24.05.2007 року згідно акту огляду МСЕК № 460 позивачу вперше встановлено професійне захворювання з основним діагнозом - «Вегетативно-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок зі стійкими вегетативно-трофічними порушеннями на кистях, двосторонній плече лопатковий периатроз, деформуючий остеоартроз ліктьових і променево-запясткових суглобів» Позивачу було встановлено 55 % втрати професійної працездатності та 3 групу інвалідності./а.с.45-51/

20.05.2015 року висновком МСЕК позивачу встановлено 65% втрати працездатності та третю групу інвалідності безстроково./а.с.10,22-25/

Так зокрема встановлені основний діагноз «Вегетативно-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок зі стійкими вегетативно-трофічними порушеннями на кистях, двосторонній плече лопатковий периатроз, деформуючий остеоартроз ліктьових і променево-запясткових суглобів. Захворювання професійне.( від фізичного перенапруження і впливу локальної вібрації.) що відповідає 20 % втрати професійної працездатності.

Хронічний обструктивний бронхіт пилової етіології ІІІ ст. в фазі загострення. Емфізема легень ІІ ст. Легенева недостатність ІІ-ІІІ ст.» що відповідає 45 % втрати професійної працездатності.

Супутній діагноз « Гіпертонічна хвороба ІІ ст. ДЕП І-ІІ вазомоторна з лікворно-венозною дисциркуляцією. РОХП, люмбоішалгія».

Встановлене підтверджено актом розслідування професійного захворювання №19 від 27.03.2007 року. Професійне захворювання виникло у звязку з неефективністю використання засобів індивідуального захисту, недосконалістю виробничих технологій. Причиною виникнення професійного захворювання є проведення робіт в умовах підвищенних рівнів інтенсивного шуму, пилі та вібрації. Адміністрацію цеха № 1 ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» визнано винною в порушенні законодавства про охорону праці, гігієнічних регламентів та нормативів./а.с.8/

Вказані факти визнаються сторонами та підтверджуються копією трудової книжки позивача /а.с.6-7/, актом МСЕК /а.с.22-25/, копією акту № 19 розслідування професійного захворювання від 27.03.2007 року/а.с.8/.

У звязку з захворюванням позивач зазнав страждань, що виразилося в погіршенні стану здоров`я, фізичних стражданнях та порушенні звичайного образу життя, що не заперечується сторонами. У звязку з втратою здоровя позивач вимушений лікуватися, зазнає незручностей та страждань.

З встановлено вбачається, що спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», в редакціях від 03.04.2003 року, 23.02.2007 року та 28.12.2014 року, ст.ст. 153, 158, 173, 2371 КЗпП України, ст. 1167 ЦК України .

Відповідно до пп. 1-1.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами), відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров'я від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, провадиться згідно із законодавством про страхування від нещасного випадку. Це законодавство складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (далі - Закон № 1105-XIV), Закону від 14 жовтня 1992 року № 2694-XII «Про охорону праці» (у редакції Закону від 21 листопада 2002 року № 229-IV, КЗпП України, а також законодавчих та інших нормативно-правових актів. Спори про відшкодування шкоди повинні вирішуватися за законодавством, яке було чинним на момент виникнення у потерпілого права на відшкодування шкоди. Право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

Відповідно до положень ст.ст. 1, 6, 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» в редакції від 03.04.2003 року роботодавці страхували працівників у Фонді соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України на випадок нещасного випадку та професійного захворювання. Роботодавці сплачували відповідні страхові внески. Завданнями страхування від нещасного випадку зокрема було відшкодування матеріальної та моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей.

Відповідно до п. е ч. 1 ст. 21, 28 Закону передбачене відшкодування Фондом від нещасних випадків на виробництві моральної (немайнової) шкоди потерпілим внаслідок ушкодження здоров`я нещасним випадком чи професійним захворюванням незалежно від тимчасової, стійкої часткової чи повної втрати професійної працездатності. Тому обовязок щодо відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоровя позивачу, за професійне захворювання встановлене у 2003 році покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Законом України від 23.02.2007 року № 717-V «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» внесені зміни до абз. 4 ст. 1, підп. «е» п. 1 ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 28, а також виключено ч. 3 ст. 34 Закону № 1105- XIV, скасовано право потерпілих на виробництві громадян на відшкодування їм моральної (немайнової) шкоди за рахунок Відділення.

01.01.2015 року набрав чинності України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» від 28.12.2014 р. №77-VІIІ, яким були внесені зміни (викладено в новій редакції) до Закону України «Про загальнообов'язкове соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 р. №1105-XIV.Відповідно до п. 8 ст. 36 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» від 28.12.2014 р., - відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України».

Відповідно до ст.ст. 153, 158, 173, 2371 КЗпП України, ст. 1167 ЦК України відповідно до положень яких працівник має право на безпечні умови праці, а роботодавець зобовязаний їх забезпечити. Працівник має право на відшкодування моральної шкоди у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань.

Таким чином з встановлених фактів і положень законів вбачається, що Відділення Фонду відшкодовувало моральну шкоду працівнику повязану з ушкодженням здоровя профзахворюванням або каліцтвом до 19.03.2007 року, а з 20.03.2007 року відшкодування такої шкоди перейшло до роботодавця.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Позивач наполягав саме на стягненні відшкодування саме з роботодавця, атому з ПАТ «Сумське НВО» слід стягнути грошове відшкодування моральної шкоди у звязку з ушкодженням здоровя від профзахворювання встановленого 24.05.2007 року.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує суть позовних вимог, характер діяння особи та обсяг страждань (душевних, психічних), яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), час та зусилля, які витратив позивач при захисті своїх інтересів. При цьому суд виходе із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд також враховує і поведінку позивача при отриманні професійного захворювання, те що він добровільно погодився на роботу в шкідливих умовах на підприємстві. За таких обставин суд прийшов до переконання, що розмір відшкодування моральної шкоди становить 8 000 грн. Тому з відповідача ПАТ «Сумське НВО» на користь позивача необхідно стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди саме цю суму.

В іншій частині слід відмовити за необґрунтованістю.

Заперечення відповідача ПАТ «Сумське НВО» не спростовують висновків суду щодо обовязку про відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача ПАТ «Сумське НВО» також слід стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 243 грн. 60 коп.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10-11, 60, 88, 213-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на користь ОСОБА_1 8 000 грн. відшкодування моральної шкоди.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» в інший частині за необґрунтованістю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на користь держави судовий збір 243 грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Сум шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення суду. Особою, яка була відсутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - в десятиденний строк з моменту отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 27.04.2016 року.

Суддя В.Г. Костенко