Справа № 139/321/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2016 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі : головуючого судді Добровольського В.В.

секретаря Пилипчук В.П.

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду в смт. Муровані Курилівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лучинецької сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач подав до суду позовну заяву, в якій зазначив, що 19 березня 2003 року с. Лучинець Мурованокуриловецького району померла ОСОБА_2. Після її смерті відкрилася спадщина, що складається із земельної ділянки, яка розташована на території Лучинецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. ОСОБА_2 залишила заповіт на земельну ділянку на його імя. Крім нього після смерті ОСОБА_2 інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає.

В звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи, він не може оформити спадщину, яку прийняв, а тому просив визнати за ним право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом.

Сторони в судове засідання не зявились, надали суду заяви про розгляд справи в їх відсутності. Позивач позов підтримує, відповідач позов визнав (а.с.5,23). Суд ухвалив розглянути справу у відсутності сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України - ухвалення в попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 174 ч. 4 цього Кодексу. Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав інших осіб.

Суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

ОСОБА_2 померла 19 березня 2003 року в с. Лучинець Мурованокуриловецького району Вінницької області, що стверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 7).

Відповідно до витягу із технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки від 08.04.2016 року № 592/86-16, який виданий відділом Держгеокадастром у Мурованокуриловецькому районі ОСОБА_2 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Лучинецької сільської ради, площа земельної ділянки 4,3567 га (а.с. 12).

Факт належності ОСОБА_2 вище зазначеної земельної ділянки на території Лучинецької сільської ради також підтверджується ксерокопією архівної копії державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВН-ХІІІ № 1245 від 16 липня 2002 року (а.с. 11).

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтями 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, передбачено, що для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, зокрема, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Позивач спадщину прийняв, вступивши в управління спадковим майном, що стверджується довідкою Лучинецької сільської ради (а. с. 10).

За приписами ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Позивач є спадкоємцем за заповітом на майно після смерті ОСОБА_2, яка померла 19 березня 2003 року в с. Лучинець Мурованокуриловецького району, що стверджується заповітом, який не змінено та не скасовано (а.с.8). Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ВН-ХІІІ № 1245 від 16 липня 2002 року, виданий на ім'я ОСОБА_2 втрачено, про що зроблено оголошення в пресі (а.с 9).

Як слідує із інформаційної довідки із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) виданої 21.04.2016 року спадкова справа після смерті ОСОБА_2, яка померла 19 березня 2003 року у нотаріальній конторі не зареєстрована (а.с. 21-22).

Постановою державного нотаріуса Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори від 14 квітня 2016 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії стверджується, що ОСОБА_1 відмовлено в посвідченні свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2, яка померла 19 березня 2003 року в звязку з відсутністю документів необхідних для вчинення нотаріальної дії (а.с. 13).

Враховуючи вищевикладене, а також обставину, що відповідач визнає позовну вимогу і таке визнання відповідає вимогам закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси, суд вважає за правильне визнати за ОСОБА_1 право власності на вищезазначену земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст. 328, 1216 ЦК України, ст. ст. 524, 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ст.ст. 10, 57, 60, 73, ч. 4 ст. 130, 174, 212, 213, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

В порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, яка померла 19 березня 2003 року в с. Лучинець Мурованокуриловецького району Вінницької області - визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на земельну ділянку № 498 площею 4,3567 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лучинецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області та належала спадкодавцеві на підставі державного акта на право власності на землю серії ВН-ХІІІ № 1245.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом 10 днів з дня отримання його копії до судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області через Мурованокуриловецький районний суд.

Суддя :