ВІЛЬНОГІРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

21 червня 2016 року. Справа № 174/261/16-ц

п/с № 2/174/218/2016

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області,

в складі: головуючого судді Шаповала Г.І.

при секретарі Пелипас Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Вільногірську, Дніпропетровської області, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Рантье" (ТОВ "ФК "Рантье"), від імені та в інтересах якого діє за довіреністю представник, ОСОБА_1, до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И В:

05.05.2016 року позивач звернувся в суд з позовом, в якому зазначив, що 22.01.2015 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» (надалі - Банк) та гр. ОСОБА_2 (далі - Відповідач) було укладено кредитний договір № Р29.775.70003 (надалі - Кредитний договір).

Згідно із Кредитним договором Відповідач отримала кредит в розмірі 4276 грн. (Чотири тисячі двісті сімдесят шість гривень 00 копійок), зі сплатою 13 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів.

Банк повністю виконав свої зобов'язання згідно кредитного договору, та надав Відповідачу кредитні кошти, що підтверджується видатковим касовим ордером (копія додається).

Станом на 31.12.2015 р. Відповідач не повернув Банку отриманий кредит в встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію, на загальну суму 6926,79 грн.

31.12.2015 р. між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «РАНТЬЕ» (надалі - Фактор, Позивач) та Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» укладено договір факторингу № 31/12-1 (надалі - Договір факторингу). Згідно умов Договору факторингу Клієнт (первісний кредитор, Банк) відступив (передав у власність) Факторові (новому кредитору, Позивачу) з 31.12.2015 р., а Позивач, відповідно до Договору факторингу та вимог чинного законодавства, набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Право вимоги Позивач набув з моменту підписання акту прийому-передачі прав вимог (витяг з акту додається).

На виконання вимог ст. 1082 ЦК України Відповідача письмово повідомлено про відступлення права вимоги ТОВ «ФК «РАНТЬЕ» за кредитним договором шляхом направлення відповідного повідомлення на адресу його реєстрації, (копія листа додається).

Сума боргу Відповідача за кредитним договором станом на дату відступлення права вимоги 31.12.2015 р. становила:

Розрахунок боргу:
Основний борг2758,63
Прострочений борг1517,37
Прострочені проценти2605,22
Строкові проценти45,57
Нарахована плата за обслуговування кредиту0
Прострочена плата за обслуговування кредиту0
Загальна заборгованість, грн.6926,79
Після відступлення права вимоги Відповідачем здійснено сплату на загальну суму 0 грн. Останній платіж боржником здійснено 01.01.1900 року. Станом на 30.03.2016 р. заборгованість за кредитним договором становить:
ЗаборгованістьСума, UАН
- за тілом кредиту4276
- за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями2620,45
Загальна заборгованість, грн.6896,45

Заборгованість Відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку № 0003.980 та розрахунком заборгованості станом на 30.03.2016 року.

Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу України, передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Всупереч вищезгаданим нормам Цивільного законодавства та умов Кредитного договору Відповідач своїх зобов'язання щодо повернення кредиту, нарахованих відсотків та штрафних санкцій не дотримується, тим самим порушує істотні умови Кредитного договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно із ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строки, встановлені договорами.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі - відшкодування збитків.

У відповідності до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. У свою чергу під збитками законодавець у ст. 22 ЦК України розуміє витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Пунктом 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ст. ст.1077, 1078 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога).

Отже, оскільки Відповідач на даний момент у добровільному порядку не сплатив заборгованість за кредитним договором, Позивач змушений звернутись за захистом своїх порушених прав та інтересів до суду.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 16, 525, 526, 530, 543, 549, 551, 611, 625, 629, 1049, ч. 2 ст. 1050, 1054, 1077, 1078, 1080, 1082 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 112, 118, 119, 120 Цивільного процесуального кодексу України, позивач прохає: Стягнути ОСОБА_2 ( ІПН НОМЕР_1) на користь позивача - ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «РАНТЬЕ» () заборгованість за кредитним договором в розмірі - 6896,45 грн., в тому числі: за тілом кредиту - 4276 грн.; за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями - 2620,45 грн.; та судові витрати, в виді судового збору в сумі - 1378.00 грн.

У зв'язку з неможливістю представника Позивача бути присутнім в судовому засіданні, керуючись ч.2 ст. 158 ЦПК України, позивач прохає розглядати даний позов за відсутності представника Позивача, проти заочного рішення не заперечує.

В судове засідання позивач свого представника не направив, відповідно до заяви, викладеної в позові, про розгляд справи за його відсутності.

Відповідачка в судове засідання не зявилася, причину неявки не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності та заперечень проти позову не надала, але сама була повідомлена про місце та час судового засідання належним чином 09.06.2016 р. в порядку, передбаченому ч.5 ст. 74 ЦПК України.

Суд на підставі ст.ст. 169, 224 ЦПК України на місці ухвалив розгляд справи проводити заочно, за відсутності відповідачки.

Дослідивши надані у справі докази, а саме: копію меморіального ордеру № Р29.775.70003 від 22.01.2015 р. про перерахування ОСОБА_2 кредитних коштів в сумі 4276.00 грн.; платіжне доручення № 837 від 26.04.2016 р. про сплату позивачем судового збору в сумі 1378.00 грн.; копію виписки з ЄДРПОУ про реєстрацію ТОВ "Факторингова компанія "Рантье"; копію свідоцтва національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 18.02.2015 р.; копію додатка до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 18.02.2015 р.; копію повідомлення ОСОБА_2 про укладення договору факторингу; копію договору факторингу від 31.12.2015 р. № 31/12-2, між ТОВ "Факторингова компанія "Рантье" та ПАТ "Ідея Банк"; копію витягу з Додатка № 2 до договору факторингу № 31/12-2 від 31.12.2015 р., "Акту прийому-передачі прав вимоги", з зазначенням загальної суми заборгованості ОСОБА_2 станом на 31.12.2015 р. - 6926.79 грн.; копію кредитного договору № від 22.01.2015 р. між ПАТ "Ідея Банк" та ОСОБА_2, на суму 4276.00 грн., на строк до 22.01.2017 р., з додатком № 1 в виді графіка погашення кредиту; копію ордера-розпорядження № 1 від 22.01.2015 р. про видачу кредиту на суму 3433.74 грн. та на оплату страхового платежу на суму 842.26 грн.; копію довідки-розрахунку заборгованості від 31.12.2015 р.; розрахунок боргу станом на 30.03.2016 р. на загальну суму 6896.45 грн.; виписку з особового рахунка ОСОБА_2 станом на 30.03.2016 р. - та оцінивши зазначені докази в їх сукупності та взаємозвязку, керуючись законом, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі, за наступних підстав.

Суд доходить висновку, що, згідно копії договору факторингу від 31.12.2015 р. № 31/12-2, між ТОВ "Факторингова компанія "Рантье" та ПАТ "Ідея Банк", копії витягу з Додатка № 2 до договору факторингу № 31/12-2 від 31.12.2015 р. з зазначенням загальної суми заборгованості ОСОБА_2 станом на 31.12.2015 р. - 6926.79 грн., клієнт-ПАТ ""Ідея Банк" передав фактору-ТОВ "Факторингова компанія "Рантье" право вимоги, щодо повернення боргу від ОСОБА_2.

Позивач надав докази розміру заборгованості відповідачки, відповідно до Додатка № 2 до договору факторингу № 31/12-2 від 31.12.2015 р. з зазначенням загальної суми заборгованості ОСОБА_2 та відповідно до розрахунку станом на 30.03.2016 р., за яким борг складає загальну суму 6896.45 грн.

Кредитний договір № Р29.775.70003 від 22.01.2015 р. між ПАТ "Ідея Банк" та ОСОБА_2 був укладений в письмовій формі і відповідає вимогам, які предявляються до договорів такого роду як по формі так і по змісту.

Банк свої зобовязання за кредитними договорами виконав повністю і надав відповідачці кредит на загальну суму - 4276.00 грн. на період з 22.01.2015 р. по 22.01.2017 р., тобто на строк 24 місяці.

Відповідачка, отримавши зазначену суму коштів, своїх зобовязань стосовно повернення кредиту та відсотків за користування кредитом - не виконала, внаслідок чого станом на 31.12.2015 р. виникла заборгованість перед банком на загальну суму - 6926.79 грн.,з яких: основний борг - 2758.63 грн.; прострочений борг - 1517.37 грн.; прострочені відсотки - 2605.22 грн.; строкові відсотки - 45.57 грн., що підтверджується витягом із копії Додатка № 2 до договору факторингу № 31/12-2 від 31.12.2015 р., "Акту прийому-передачі прав вимоги".

Позивач до стягнення пред'явив суму заборгованості станом на 30.03.2016 р., що складає, відповідно до розрахунку від 30.03.2016 р., - 6896.45 грн., в тому числі: борг по тілу кредиту - 4276.00 грн., борг по відсотках та комісіях - 2620.45 грн.

Згідно довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області від 17.05.2016 р., ОСОБА_2, 15.07.1975 р. н., значиться зареєстрованою за місцем проживання в м. Вільногірську, по бул. МируАДРЕСА_1.

Згідно ст.ст. 10,11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);

Згідно ч.1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно ч. ч.1, 2 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом; якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно ч.1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 1078 ЦК України: 1. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). 2. Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Згідно ст.1080 ЦК України: 1. Договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов'язань або відповідальності перед боржником у зв'язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.

Згідно ст. 1082 ЦК України, 1. Боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. 2. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним. 3. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов'язку перед клієнтом.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на отримання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, що була передана йому, в строк и в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 1050 ЦК України: 1. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. 2. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процент річних не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Згідно ст. ст. 11, 626 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із договору, в силу зобовязання одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої особи (кредитора) визначені дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобовязання.

Згідно ст. 224 ЦПК України, 1. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, відповідно до умов кредитного договору та договору факторингу, згідно наданих доказів та згідно вимог закону, є підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Згідно ст. 88 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір», з відповідачки слід стягнути на користь позивача 1378.00 грн., для відшкодування судових витрат в виді судового збору.

На підставі викладеного, керуючись главою 73 ЦК України, ст.ст. 88, 169, 212-215, 222-233, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2, 15.07.1975 р. н., уродженки ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН № НОМЕР_1, зареєстрованої за місцем проживання по бул. МируАДРЕСА_2, в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Рантье", 01601, м. Київ, вул. Червоноармійська, б. 13, , рахунок 0003 в ПАТ «Ідея Банк», м. Київ, МФО 336310, - заборгованість за кредитним договором № P29.775.70003 від 22.01.2015 р., станом на 30.03.2016 р., в сумі - 6896.45 грн. (шість тисяч вісімсот дев'яносто шість гривень 45 копійок), в тому числі: 4276.00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2620.45 грн. - заборгованість за відсотками та комісіями.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Рантье", 1378.00 грн., для відшкодування судових витрат в виді судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається, протягом десяти днів з дня його проголошення, через Вільногірський міський суд, Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя Шаповал Г.І.