У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЛуспеника Д.Д.,
суддів:Гулька Б.І.,Хопти С.Ф.,
Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про відшкодування шкоди, за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на рішення Київського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 02 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 09 січня 2014 року в м. Харкові на перехресті вул. Матюшенко - вул. Шевченко внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) його автомобіль Фольксваген Джетта, державний номерний знак НОМЕР_1 зазнав технічних пошкоджень.

Відповідно до постанови Київського районного суду м. Харкова від 06 березня 2014 року винним у скоєнні вказаного ДТП визнано ОСОБА_7 Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_7 застрахована вприватному акціонерному товаристві «Українська охоронно-страхова компанія» (далі - ПАТ «УОСК») відповідно до полісу страхування № АС/2076598.

Позивач вказував на те, що повідомив ПАТ «УОСК» про страховий випадок та виконав всі обов'язки, передбачені Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно з повідомленням ПАТ «УОСК» від 08 серпня 2014 року про прийняття рішення по події, яка мала місце 09 січня 2014 року йому повинно бути сплачено страхове відшкодування в розмірі 21 419 грн 18 коп. Франшиза по даному полісу складає 1 тис. грн. Виплата страхового відшкодування мала бути здійснена протягом 15 днів з дня узгодження розміру страхового відшкодування, тобто не пізніше 23 серпня 2014 року.

Позивач вказував на те, що на час звернення з позовом до суду виплата страхового відшкодування ПАТ «УОСК» здійснена частково, а саме: 11 серпня 2014 року - 1 419 грн 18 коп.; 08 вересня 2014 року - 2 тис. грн; 10 вересня 2014 року - 2 тис. грн; 16 вересня 2014 року - 2 тис. грн; 17 вересня 2014 року - 2 тис. грн; 03 листопада 2014 року - 500 грн, а всього - 9 919 грн 18 коп. Залишок невиплаченого страхового відшкодування складає 11 500 грн і відповідно до положень чинного законодавства за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє у період, за який нараховується пеня.

Посилаючись на зазначене, а також на те, що станом на 03 червня 2015 року пеня складала 3 454 грн 41 коп., втрати від інфляції за термін прострочки складала 5 940 грн 39 коп., а 3 % річних - 269 грн 38 коп., і крім того, йому завдана моральна шкода, яку він оцінює в 5 % від суми загальної шкоди - 575 грн, позивач просив суд стягнути указані суми з ПАТ «УОСК».

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 02 грудня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «УОСК» на користь ОСОБА_6 заборгованість у розмірі 19 977 грн 92 коп., що складається з: основного боргу в розмірі 11 500 грн, інфляційних витрат в розмірі 5 415 грн 77 коп., трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 198 грн 49 коп., пені в розмірі 2 863 грн 66 коп.

Стягнено з ОСОБА_7 суму франшизи в розмірі 1 тис. грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні інших вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «УОСК», посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги ОСОБА_6 в частині стягнення страхового відшкодування у розмірі 11 500 грн та пені в розмірі 2 863 грн 66 коп, а в частині вимог про стягнення 3 % річних та інфляційних витрат - відмовити у позові.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Судом першої інстанції встановлено, що 09 січня 2014 року в м. Харкові на перехресті вул. Матюшенко - вул. Шевченко внаслідок ДТП зазнав технічних пошкоджень автомобіль позивача.

Відповідно до постанови Київського районного суду м. Харкова від 06 березня 2014 року винним у скоєнні вказаного ДТП визнано ОСОБА_7

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_7 застрахована вПАТ «УОСК» відповідно до полісу страхування № АС/2076598.

Згідно зі ст. 22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У відповідності до вимог ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ОСОБА_6 повідомив ПАТ «УОСК» про страховий випадок.

За правилами ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» після надання страховику всіх передбачених законом документів щодо ДТП страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування, і протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення щодо такого рішення.

У повідомленні ПАТ «УОСК» від 08 серпня 2014 року про прийняття рішення про подію, яка мала місце 09 січня 2014 року ОСОБА_6 повідомлено, що йому має бути сплачено страхове відшкодування в розмірі 21 419 грн 18 коп. Франшиза по даному полісу складає 1 тис. грн.

Відповідно до ст. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених ст.ст. 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Судом першої інстанції встановлено, що виплата страхового відшкодування ПАТ «УОСК» здійснена частково, а саме: 11 серпня 2014 року - 1 419 грн 18 коп.; 08 вересня 2014 року - 2 тис. грн; 10 вересня 2014 року - 2 тис. грн; 16 вересня 2014 року - 2 тис. грн; 17 вересня 2014 року - 2 тис. грн; 03 листопада 2014 року - 500 грн, а всього - 9 919 грн 18 коп. Залишок невиплаченого страхового відшкодування складає 11 500 грн.

Відповідно до ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Згідно зі ст. 36.5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з того, що цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП ОСОБА_7 була застрахована у ПАТ «УОСК». Оскільки страховою компанією ОСОБА_6 здійснена часткова виплата страхового відшкодування у загальній сумі 9 919 грн 18 коп., то зі страховика підлягає стягненню залишок боргу у розмірі 11 500 грн та пеня 2 863 грн 66 коп. крім того, суд першої інстанції вважав, що страхових зобов'язаний сплатити позивачу суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми.

З таким висновком суду першої інстанції погодився й суд апеляційної інстанції.

Проте до таких висновків суд апеляційної інстанції дійшов з порушенням вимог процесуального закону.

Відповідно до положень ст.ст. 303,304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Зміст ухвали суду апеляційної інстанції передбачено в ст.315 ЦПК України, в якій, зокрема, зазначаються: узагальнені доводи та заперечення осіб, які беруть участь у справі; встановлені судом першої інстанції обставини; мотиви, з яких апеляційний суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався; у разі відхилення апеляційної скарги зазначаються мотиви її відхилення.

Таким чином, у судовому рішенні апеляційний суд зобов'язаний дати відповіді на всі доводи апеляційної скарги, оскільки інакше буде порушено вимоги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 04.XI.50) щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як мотивування судового рішення судом, який має право за певних обставин на дослідження нових доказів та переоцінку доказів.

Проте, у порушення вказаних вимог процесуального закону, суд апеляційної інстанції обмежився узагальнюючою фразою про те, що рішення районного суду є правильним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. При цьому, апеляційний суд не перевірив належним чином як доводів апеляційної скарги так і законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, не навів мотивів ухваленого ним судового рішення та обставин, які б спростовували доводи апеляційної скарги, зокрема щодо можливості застосування до спірних правовідносин положення ст. 625 ЦК України, а також не надав оцінки іншим доводам, які викладені у апеляційній скарзі відповідача, що відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухвали апеляційного суду Харківської області від 02 грудня 2015 року із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Харківської області від 02 грудня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийД.Д. Луспеник
Судді:Б.І. Гулько
С.Ф. Хопта
В.А. Черненко
С.П. Штелик