АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 2/ 753/809/15
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3670/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Вовк Є.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року колегія суддів судової палати по розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі

головуючого: судді Білич І.М

суддів Болотова Є.В., Поліщук Н.В.

при секретарі Горбачовій І.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_4 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 січня 2015 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (в особі філії «Центральне регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

в с т а н о в и л а :

Позивач звертаючись у жовтні 2014 року до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовував свої вимоги тим, що 14.03.2008 року між сторонами було укладено кредитний договір, за яким банк виконав повністю взяті на себе зобов'язання надавши відповідачу кредитну суму 45325 доларів США, а відповідач свої зобов'язання не виконав належним чином, допустивши заборгованість.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20 січня 2015 року позов було задоволено.

Стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» з ОСОБА_5 загальну суму заборгованості за кредитним договором №33-857/08-А від 14.03.2008 року у розмірі 816 646, 27 гривень.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 29 грудня 2015 року заяву ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення було залишено без задоволення.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду представник відповідача подав апеляційну скаргу. Де ставив питання про його скасування та постановлення нового про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. Вказуючи при цьому на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Представник відповідача підтримав подану апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити. Представник позивача не визнав подану апеляційну скаргу, заперечував проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб що з'явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Так судом при розгляді справи було встановлено, що 14 березня 2008 року між сторонами по справі був укладений кредитний договір №33-857/08-А . За умовами якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні кошти у розмірі 45 325 доларів США з терміном погашення до 13 березня 2015 року. Та з оплатою за процентними ставками встановленими п. 4.1 кредитного договору.

22 травня 2013 року між сторонами по справі було укладено додаткову угоду до кредитного договору №33-857/08-А від 14.03.2008 року за якою сторони погодили змінити п. 3.2 договору, а саме змінити строки дії договору до 11 березня 2017 року.

За період дії кредитного договору відповідач здійснив платежі в рахунок погашення заборгованості: - 12 354, 78 доларів США основної суми боргу, - 19 077, 19 доларів США по нарахованим відсоткам за користування кредитом.

Однак, сплачені кошти не в повному обсязі свідчать про виконання позичальником взятих зобов'язань так як станом на вересень місяць 2014 року за розрахунками позивача заборгованість склала 816 646, 27 гривень.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив з положень ст. 1054 ЦК України зазначаючи, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. А також те, що згідно положень ст. 526, п.1 ст. 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, в тому числі, у встановлений в ньому строк.

Відповідно до положень ст.ст. 549, 550 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, при цьому, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою відповідач вказував на те, що судове рішення по даній справі є незаконним, винесеним за неправильним застосуванням норм матеріального та порушення норм процесуального права. Зокрема заочне рішення постановлено без належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи у зв'язку з чим воно підлягає скасуванню за правилами ч. 1 ст. 232 ЦПК України .

Зазначені доводи не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки не свідчать про неправильне вирішення справи судом першої інстанції по суті.

Також відповідачем вказувалось в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції було залишено поза увагою відсутність в матеріалах справи доказу належного виконання банком своїх зобов'язань по видачі коштів. Зокрема в матеріалах справи в якості підтвердження виконання банком власних зобов'язань міститься копія заяви про видачу готівки, що у матеріалах справи, єдиним доказом отримання грошових коштів є заява на видачу готівки. Між тим матеріали не містять доказів належного виконання банком своїх зобов'язань.

Колегія суддів вважає, що зазначені докази не ґрунтуються на матеріалах справи та постановленому судовому рішенні.

Так як в матеріалах справи міститься заява позичальника ОСОБА_5 від 14 березня 2008 року про отримання кредиту, де зазначено форму отримання кредиту: готівкою через касу банку ( а.с. 35).

Та заява на видачу готівки за № 1 від 14 березня 2008 року згідно якої ОСОБА_5 за пред'явленням паспорту отримав кошти, як видачу кредиту за кредитним договором у№ 33-857/08-А від 14.03.2008 року в сумі 228 891, 25 гривень що еквівалентно 45 325 доларів США ( а.с. 36).

Колегія суддів вважає, що не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного розгляду справи і доводи відповідача в частині того, що розрахунки пені, нарахованої за прострочення основної заборгованості по кредиту згідно умов кредитного договору № 33-857/08-А від 14.03.2008 року здійснено починаючи з 08.09.2013 року. У той час, як позовну заяву було подано до суду 10.10.2014 року.

Так як наданий до суду позивачем розрахунок свідчить про нарахування пені за один рік як це і передбачено нормами діючого законодавства.

За таких обставин колегія суддів вважає , що розглядаючи спір, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

У той же час колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при постановленні резолютивної частині рішення не було взято до уваги положення Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 18.12.2009 року « Про судове рішення у цивільній справі», а саме п. 14 за яким;

Згідно з частиною 1 ст. 192 ЦК законним платіжним засобом,обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню.

У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій лише у випадках і в порядку встановлених законом (порядок організації розрахунків в іноземній валюті визначений у Декреті Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 року № 15-93).

Як вбачається із матеріалів справи при зверненні до суду позивач визначив свої вимоги як стягнення заборгованості, яка відповідно до умов вказаного кредитного договору становить суму 816 646, 27 гривень, та складається з заборгованості: за кредитом - 32970,22 доларів США, що за курсом НБУ становить 422747,46 гривень ( виходячи з курсу долара 12, 8221) за відсотками за користування вказаним кредитом - 17832,47 доларів США, що за курсом НБУ становить 228649,71 гривень ( виходячи з курсу долара - 12, 8221.) та пенею згідно з п.6.1 вказаного кредитного договору - 165249,10 гривень.

А відтак, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції повинно бути змінено, оскільки в резолютивній частині рішення судом не було зазначено, із яких складових виходив суд при задоволенні позову у розмірі 816 646,27 гривень за кредитним договором №33-857/08-А від 14.03.2008 року.

У іншій частині рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 січня 2015року змінити, виклавши резолютивну частину заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 січня 2015року у наступній редакції:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого у АДРЕСА_1, ідентифікаційний № НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», суму заборгованості у розмірі 816 646,27 гривень за кредитним договором №33-857/08-А від 14.03.2008 року, яка складається:

- 32 970,22 (тридцять дві тисячі дев'ятсот сімдесят) долари США 22 центів, еквівалентно за курсом НБУ (12,8221 гривень за 1 дол. США ) - 422 747,46 гривень боргу по кредиту;

- 17 832,47 (сімнадцять тисяч вісімсот тридцять два) долари США 47 центів еквівалентно за курсом ( НБУ 12,8221 гривень за 1 дол. - 228 649,71 гривень )- заборгованість по нарахованих відсотках;

- 165 249,10 гривень (сто шістдесят п'ять тисяч двісті сорок дев'ять гривень 10 копійок ) пені.

Стягнути з ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 3 654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) гривни в дохід держави.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення. Може бути оскаржено у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: