Справа № 161/7023/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Пушкарчук В.П.
Провадження № 22-ц/773/715/16 Категорія: 14 Доповідач: Данилюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Данилюк В.А.,

суддів Подолюка В.А., Шевчук Л.Я.,

секретар Вергун Т.С.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про захист авторського права та стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав за апеляційними скаргами відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 та представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 березня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 березня 2016 року позов ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про захист авторського права та стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав задоволено частково.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, ІПН: НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3 компенсацію за порушення виключних майнових авторських прав у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, що становить 13 780 (тринадцять тисяч сімсот вісімдесят) гривень.

Вирішено питання щодо стягнення судового збору.

Не погоджуючись із ухваленим судовим рішенням, відповідач фізична особа-підприємець ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, у звязку з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Не погоджуючись із ухваленим судовим рішенням, представник позивача ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В даному судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 свою апеляційну скаргу підтримав, апеляційну скаргу відповідача заперечив, представник відповідача ОСОБА_2 заперечила апеляційну скаргу, подану представником позивача, апеляційну скаргу відповідача підтримала та просить її задовольнити.

Заслухавши осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 є художником та створила твори образотворчого мистецтва (картини), які увійшли до збірників: «Каталог робіт художниці ОСОБА_3 за 2008 рік», «Каталог робіт художниці ОСОБА_3 за 2009 рік», а також «Каталог робіт художниці ОСОБА_3 за 2011 рік» та інші. Користуючись своїм правом на реєстрацію авторського права, позивач звернулась до Державної служби інтелектуальної власності України та зареєструвала авторське право на зазначені збірники творів образотворчого мистецтва, що підтверджується свідоцтвами № 54868, № 54869 та № 54873 про реєстрацію авторського права від 20.05.2014 року.

ОСОБА_3 стало відомо, що на сайті за посиланням http://zoloteruno.ub.ua/gооds/паbогу-dlya-vyshivaniya-135722/ здійснюється рекламування та продаж наборів для вишивання хрестиком. Даний факт підтверджується Висновком №1179 експертного компютерно-технічного дослідження Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Схеми для вишивання розроблені із зображеннями картин позивача. Зокрема, таких творів образотворчого мистецтва, як «Шоколадный пломбир», «Арбузик...», «У каждой девочки свой сад!», «Когда я с тобой, я летаю...» та «Хлебушек с салом...» (твори увійшли до збірників «Каталог робіт художниці ОСОБА_3 за 2008 рік» та «Каталог робіт художниці ОСОБА_3 за 2009 рік»). Усі ці товари, згідно інформації на сайті, розповсюджуються в інтернет-магазині під назвою «Натхнення-Золоте Руно». Діяльність у даному інтернет-магазині здійснює ФОП ОСОБА_5 Факт розповсюдження вишивок з творами позивача підтверджується товарним чеком № 92 від 23.03.2015 року, виданим на суму 502,50 грн. та платіжними дорученнями, що підтверджують перерахування коштів на картковий рахунок ФОП ОСОБА_5 за продані товари.

Товари та послуги даного Інтернет-магазину, в тому числі й схем для вишивання хрестиком, на яких відтворено зображення картин художниці ОСОБА_3, розміщуються та рекламуються за допомогою Інтернет-платформи ub.ua.

Також, судом встановлено, що ФОП ОСОБА_4, неправомірно використовуючи мережі Інтернет (на своїй інтернет-платформі ub.ua) творів образотворчого мистецтва позивача, допустив порушення її виключних майнових прав. У звязку з допущеним порушенням виключних майнових прав, позивач має право на отримання компенсації, що визначається ЗУ «Про авторське право і суміжні права» в розмірі від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивач належними засобами доказування довів факт порушення відповідачем майнових прав ОСОБА_3 шляхом вчинення дій, які визнаються порушенням її авторського права.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно положень ст. 440 ЦК України, ч. 3 ст. 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права» майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом. Виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, публічне виконання і публічне сповіщення творів. Майнові права на твір належать його авторові, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Статтею 445 ЦК України передбачено право автора на плату за використання його твору, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншим законом.

Згідно ст. 1 Закону України Про авторське право і суміжні права» визначено, що контрафактний примірник твору примірник твору, опублікований і (або) розповсюджений з порушенням авторського права і (або) суміжних прав.

Відповідно до пункту 3.2 Правил доменну UA: Приватні доменні імена другого рівня в домені .UA делегуються виключно у разі, якщо відповідне доменне ім'я повністю, або його компонент другого рівня (до знака «.», але не включаючи цей знак), за написанням співпадає із Знаком, права на використання якого на території України належать відповідному реєстранту.

А відповідно до пункту 3.8 Правил, делегування приватного доменного імені другого рівня відбувається виключно за умови надання реєстрантом реєстратору, у правовідносинах між якими діє угода на реєстрацію доменного імені, відповідних документів:

3.8.4.для доменного імені, яке повністю, або його компонент другого рівня (до знака «.», але не включаючи цей знак), за написанням співпадає із Знаком, який охороняється на території України відповідно до Мадридської угоди про міжнародну реєстрацію знаків - засвідченої центральним органом виконавчої влади з питань правової охорони інтелектуальної власності виписки з Офіційного бюлетеня Міжнародного бюро Всесвітньої організації інтелектуальної власності, яка підтверджує факт міжнародної реєстрації Знака та факт його правової охорони на території України;

3.8.5.для доменного імені, яке повністю, або його компонент другого рівня (до знака «.», але не включаючи цей знак), за написанням співпадає із Знаком, на який центральним органом виконавчої влади з питань правової охорони інтелектуальної власності видане свідоцтво України на знак для товарів та послуг - належним чином засвідченої копії такого свідоцтва;

3.8.6.в разі, якщо безпосередньо реєстрант приватного доменного імені другого рівня не є власником прав на використання Знака на території України - належним чином засвідченої копії договору про передачу власником Знака реєстранту доменного імені прав на використання цього Знака на території України, або ліцензійної угоди.

Таким чином для отримання домену в зоні .UA необхідно отримати свідоцтво на знаки для товарів і послуг. З відкритих відомостей БД «Електронна версія акумулятивного офіційного бюлетеня «Промислова власність» (за наступним посиланням:http://base.uipv.оrg/searchBul/search.php?асtion=sеагсh), розміщено офіційну достовірну інформацію про власника свідоцтва на знак для товарів і послуг № 82885 від 25.09.2007 року, яким є відповідач ФОП ОСОБА_4 Отримавши правову охорону на знак для товарів і послуг, відповідач ОСОБА_4 отримав реєстрацію на домен ub.ua.

Жодного дозволу позивач на використання своїх творів образотворчого мистецтв відповідачам не надавала, тому розповсюдження обєкта з зображенням картин художниці є грубим порушенням авторського права позивача.

При вирішенні питання про розмір компенсації, суд першої інстанції виходив з позовних вимог, а також з наявності підтвердженого факту неправомірного використання відповідачем мережі інтернет (на своїй інтернет-платформі ub.ua) творів образотворчого мистецтва позивача, зазначивши про принципи справедливості, добросовісності та розумності, визначив суму компенсації у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, що відповідає положенням п. «г» ч.2 ст.52 Закону України «Про авторське право і суміжні права.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Всупереч вказаній нормі та положенням ст. 60 ч. 1 ЦПК України відповідачем не було надано належних і допустимих доказів на спростування заявлених позовних вимог. Разом з тим, апеляційна скарга переважно мотивована неповним зясуванням судом обставини справи в звязку з відсутністю доказів, що виходячи з положень ЦПК України є обовязком сторін у справі, зокрема, відповідача, а повноваження суду стосуються оцінки наданих сторонами доказів. Твердження апеляційної скарги відповідача ОСОБА_4 про те, що останній не може нести відповідальності за порушення авторських прав ОСОБА_3 як особа, що лише надала можливість розміщення інформації, не заслуговує на увагу, оскільки відповідно до ст. 1 ЗУ «Про авторське право і суміжні права» розповсюдження обєктів авторського права і (або) суміжних прав будь-яка дія, за допомогою якої обєкти авторського права і (або) суміжних прав безпосередньо чи опосередковано пропонуються публіці, в тому числі доведення цих обєктів до відома публіки таким чином, що її представники можуть здійснити доступ до цих обєктів з будь-якого місця і в будь-який час за власним вибором.

Покликання представника позивача на те, що судом не було враховано висновок експертизи, якою визначено розмір збитків на суму 77879 грн., є безпідставним, виходячи з розяснення постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 04. червня 2010 року «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав», відповідно до якого субєкт авторського права і (або) суміжних прав має право вимагати виплату компенсації замість відшкодування збитків або стягнення доходу. При вирішенні відповідних спорів судам слід мати на увазі, що компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав субєкта авторського права, а не розміру заподіяних збитків. Враховуючи, що схеми для вишивання із зображенням картин художниці ОСОБА_3 були розміщені одноразово на одній веб-сторінці, то суд першої інстанції правильно виходив з того, що має місце одноразове порушення авторських прав позивача, а тому не стягував компенсацію за використання кожного зображення твору позивача.

Отже, суд першої інстанції належним чином дослідив всі наявні у справі докази в їх сукупності, надав їм належну правову оцінку та дійшов правильного висновку про порушення авторських прав позивача, доводи апеляційних скарг були предметом дослідження судом першої інстанції і не спростовують висновків суду, а тому підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 та представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 березня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: