У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 травня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 22 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду міста Києва від 14 квітня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Забубон», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Державна архітектурно-будівельна інспекція України, Управління охорони культурної спадщини Київської міської державної адміністрації, Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Промінвест», Шевченківська районна в м. Києві державна адміністрація, про примусове звільнення допоміжного приміщення (підвалу) багатоквартирного будинку, демонтаж вентиляційної труби та відновлення спірного приміщення до початкового стану,

в с т а н о в и в:

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов'язати ТОВ «Забубон» звільнити нежитлове приміщення, а саме підвал, багатоквартирного будинку та здійснити демонтаж вентиляційної труби і навісу за адресою: АДРЕСА_1, а також відновити підвальне приміщення до попереднього стану згідно зтехнічним паспортом на будинок.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22 лютого

2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду міста Києва від

14 квітня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями,

ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд вірно виходив із того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження проведення незаконного ремонту в підвальному приміщенні та встановлення вентиляційної труби і навісу за адресою: АДРЕСА_1 саме ТОВ «Забубон», або доказів того, що між відповідачем і власником вказаного підвалу був укладений певний правочин, що покладав би відповідальність за неправомірні дії по експлуатації цього підвалу чи проведенні в ньому ремонтних і облаштувальних робіт на орендаря.

Суди, враховуючи положення ст. 319 ЦК України, правильно вважали безпідставними твердження про позбавлення позивачів права власності на допоміжні приміщення, оскільки спірні приміщення не є допоміжними, а мають статус нежитлових приміщень, відповідно є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин і можуть використовуватись його власником на власний розсуд.

Також суди першої та апеляційної інстанцій вірно вважали необґрунтованими і таким, що задоволенню не підлягають вимоги позивача про звільнення нежитлового приміщення, право власності на яке він не має, оскільки на час розгляду справи були відсутні дані про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 21 травня 2014 року та/або договору оренди

від 30 травня 2015 року № 30-05/14.

Доводи, на які посилається заявник у касаційній скарзі, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту рішення Шевченківського районного суду міста Києва від

22 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду міста Києва від 14 квітня

2016 року і доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваних судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Забубон», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Державна архітектурно-будівельна інспекція України, Управління охорони культурної спадщини Київської міської державної адміністрації, Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Промінвест», Шевченківська районна в м. Києві державна адміністрація, про примусове звільнення допоміжного приміщення (підвалу) багатоквартирного будинку, демонтаж вентиляційної труби та відновлення спірного приміщення до початкового стану, за касаційною скаргою ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від

22 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду міста Києва від 14 квітня

2016 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О.Дьоміна