Справа № 495/6094/15-ц
УХВАЛА

04 липня 2016 року м. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Мишко В.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовною заявою до суду до відповідача про розірвання шлюбу.

Зазначена позовна заява була подана ОСОБА_1 без дотримання вимог, передбачених ст.ст. 119, 120 ЦПК України, п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, а саме: відсутній оригінал свідоцтва про реєстрацію шлюбу.

Відповідно до ст.121 Цивільного процесуального кодексу України, п. 7 Постанов Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.08.2015 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу було залишено без руху з наданням позивачу терміну для усунення недоліків строком у п'ять днів з дня отримання ухвали.

Відповідно до ч.5 ст.74 Цивільного процесуального кодексу України, судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через курєрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Згідно із ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну місця свого проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про місце проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Так, копія ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.08.2015 року була направлена на адресу мітова Г.І.: Одеська область, Тарутинський район, смт. Серпневе, вулиця Суворова, 112, яку він зазначив в самій позовній заяві та у заяві про зазначення адреси для кореспонденції, але була повернута до суду без вручення адресату у зв ?язку із тим, що адресат за даною адресою не проживає.

У відповідності до ч.3 ст.27 Цивільного процесуального кодексу України, особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Суд повинен контролювати процесуальну поведінку осіб, які беруть участь у справі, так як на них поширюється порядок цивільного судочинства, а значить обов'язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, а також нести відповідальність за зловживання правом. В прямі обов'язки осіб, що беруть участь у справі, входить дотримання процесуальної дисципліни на протязі всього провадження у справі.

На протязі майже одинадцяти місяців з моменту звернення позивача до суду, останній жодним чином не цікавився рухом, розглядом справи, а ухиляння від отримання надісланої судом кореспонденції вказує на зловживання позивачем своїми процесуальними правами, які реалізуються в протиріччі зі своїм призначенням.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст.17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

У рішенні Європейського Суду від 03.04.2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, аналіз викладених вище обставин, дає підстави стверджувати про неналежне здійснення позивачем своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов'язків, що виразилися у відсутності інтересу до поданої до суду позовної заяви.

У відповідності до ч.2 ст.121 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд дійшов до висновку про повернення позовної заяви ОСОБА_1

В свою чергу, суд, відповідно до ч.5 ст.121 Цивільного процесуального кодексу України, розяснює позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть інсувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись статтями 27, 74, 77, 121, 209, 210 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу повернути позивачу.

Повернути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (Одеська область, Тарутинський район, смт. Серпневе, вулиця Суворова, 112, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) сплачений судовий збір за розгляд позовної заяви про розірвання шлюбу згідно квитанції № ПН635 від 17.08.2015 року в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Зобовязати Управління Державної казначейської служби України у Білгород- Дністровському районі Одеської області (, місцезнаходження: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Першотравнева, 76) повернути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (Одеська область, Тарутинський район, смт. Серпневе, вулиця Суворова, 112, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з Державного бюджету України судовий збір за розгляд позовної заяви про розірвання шлюбу сплачений 17.08.2015 року згідно квитанції № ПН635 у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Строк пред'явлення ухвали до виконання в частині повернення судового збору - протягом одного року з наступного дня після набрання ухвалою законної сили.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Суддя В.В. Мишко