Справа №: 343/1839/16-ц
Провадження №: 2/0343/822/16
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

27 жовтня 2016 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Тураша В. А.,

секретаря Лукань О.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду в м.Долина справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивачка просить постановити рішення, яким стягувати з відповідача - ОСОБА_2, на її користь аліменти на утримання малолітнього сина, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі 1 000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення сином повноліття.

Стягнути з відповідача на її користь витрати на надання правової допомоги в розмірі 300 грн.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання судового рішення в межах платежу, встановленого законом.

Свої вимоги мотивує тим, що 13.02.2015 року між нею, ОСОБА_1, позивачкою по справі, та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб, який вони зареєстрували у виконавчому комітеті Княжолуцької сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, про що складено відповідний актовий запис за № 2.

Від спільного проживання у них народився син - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає разом з нею та перебуває на її вихованні та повному її утриманні.

Не зважаючи на те, що офіційно вони з відповідачем перебувають у шлюбі, фактично вони проживають окремо. Сімейні стосунки не складаються уже протягом тривалого часу.

Ні матеріальним забезпеченням, ні вихованням дитини відповідач не цікавиться. Знаючи, що малолітній син потребує постійної батьківської уваги і допомоги, відповідач ухиляється від виконання своїх обовязків. Всі питання щодо виховання та матеріального утримання дитини вирішуються нею без участі з боку відповідача.

Оскільки син ще маленький вона не має можливості влаштуватись на роботу, щоб отримати додаткові доходи, а соціальної допомоги, яку вона отримує не вистачає навіть на забезпечення мінімальних життєво необхідних потреб. За таких обставин їм з сином доводиться виживати за рахунок допомоги її батьків.

Відповідач не є інвалідом, він працездатна особа, отримує дохід і може надавати матеріальну допомогу, однак добровільно цього не робить.

Як їй відомо, аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводяться, тому може надавати фінансову допомогу дитині.

Враховуючі вказані обставини, просить суд при ухваленні рішення по даній справі вирішити стягнути з відповідача кошти (аліменти) на утримання їх малолітнього сина у твердій грошовій сумі.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обємі, просила їх задоволити.Не заперечила проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2В . в судове засідання на повторний виклик не з"явився, причини своєї неявки суд не повідомив, хоч про час та місце слухання справи був належним чином повідомлений судом, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.12). Від нього не поступило заяви про розгляд справи у його відсутності.

Суд, вислухавши пояснення позивачки , вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції , передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України - суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Ч.1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Про те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі і від спільного проживання у них народився: 01.07.2015 року син ОСОБА_4 свідчать матеріали справи копія свідоцтва про шлюб, серії І-НМ №141483 від 13.02.2015р. (а.с.3), копія свідоцтва про народження ОСОБА_3, серії І-НМ №289581 від 28.07.2015р. (а.с.4).

В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі погіршилися стосунки, вони проживають окремо, а неповнолітня дитина перебуває на утриманні позивачки, з якою проживає, про що свідчить довідка про склад сім"ї (а.с.15).

Відповідач на даний час офіційно не працює, інших дітей немає.

Оскільки відповідач офіційно не працевлаштований та немає постійного доходу та регулярного заробітку, то суд, враховуючи обставини визначені ст.182 СК України і розяснення, що містяться у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 3 від 15 травня 2006р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення аліментів саме у твердій грошовій сумі.

Відповідно до положень ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

Таким чином, виходячи з принципу рівності обовязків обох батьків щодо дитини , кожен із них зобовязаний забезпечувати утримання дитини не менше відповідного прожиткового мінімуму, що діє на час вирішення спору, при відсутності домовленості між батьками про розмір сплати аліментів.

Визначаючи розмір аліментів судом враховується матеріальне становище позивачки ОСОБА_1, матеріальне становище відповідача ОСОБА_2, те, що він не працює, не має стабільного доходу, відсутність у нього інших утриманців, яких він зобовязаний утримувати у відповідності до вимог Закону, а також інші обставини, що мають істотне значення для вирішення спору, та приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти у розмірі 1000 гривень.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України. На підставі ст. ст. 180-183, 191 Сімейного кодексу України, керуючись статтями 88, 208, 209, 215, 218,224-226,367 Цивільно-процесуального кодексу України, суд,

Р І Ш И В:

Позов задоволити .

Проводити стягнення аліментів з ОСОБА_2, 11.06.1989р.н., на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 коп., щомісячно.

Стягнення аліментів розпочати з 29 вересня 2016 року і проводити до повноліття дитини. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обовязковому негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2, 11.06.1989р.н., на користь держави 551,20 гривень судового збору .

Стягнути з ОСОБА_2, 11.06.1989р.н., на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - 300,00 грн. витрат за надання правової допомоги згідно квитанції.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка має бути подана не пізніше 10 (десяти) днів з дня отримання ним копії заочного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подачі апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.

Суддя: