Справа № 576/2375/15-ц
Провадження № 4-с/576/1/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.04.16 м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді: Сапона О.В.,

при секретарі: Самойленко О.В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глухові справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця відділу ДВС Глухівського міськрайонного управління юстиції, -

В С Т А Н О В И В:

Скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною скаргою, мотивуючи її тим, що відповідно до рішення апеляційного суду Сумської області від 3 червня 2015 року з нього на користь колишньої дружини ОСОБА_2 було стягнуто 184550 грн. грошової компенсації при поділі спільного майна подружжя. На виконання даного рішення відділом ДВС Глухівського міськрайонного управління юстиції було відкрите виконавче провадження № ВП 47863875. А 17 листопада 2015 року державним виконавцем відділу ДВС Глухівського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 було проведено опис та арешт майна скаржника. Під час проведення даної виконавчої дії в магазині «Автомир», що розташований по вул. Ціолковського, 6 в м. Глухові, де позивач здійснює підприємницьку діяльність, державним виконавцем було описане майно, яке не належить особисто скаржнику, а було передане йому як фізичній особі-підприємцю під реалізацію від іншої фізичної особи-підприємця ФОП ОСОБА_4 відповідно до договору поставки від 2 червня 2015 року. Таким чином, описане та арештоване 17 листопада 2015 року майно не належить позивачу як фізичній особі, а лише знаходиться у нього як у субєкта підприємницької діяльності для подальшої реалізації.

Під час проведення опису майна в магазині «Автомир» він повідомив про ці обставини державного виконавця. Однак, державний виконавець не врахував даного факту, відмовився приймати надані йому документи, та не переконавшись хто є власником майна, здійснив його опис та арешт.

Скаржник вважає, що при проведенні даних виконавчих дій державним виконавцем були порушені його права.

Так, всупереч вимог Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець не повідомив його про намір провести опис та арешт майна за місцем здійснення ним підприємницької діяльності. При проведенні цієї виконавчої дії державний виконавець не перевірив дійсну належність описаного майна, а сам акт опису та арешту майна не відповідає положенням п.4.2.1 «Інструкції з організації примусового виконання рішень». Так, зокрема, в акті опису та арешту не вказані індивідуальні ознаки описаного майна та відсутня його оцінка. Описане та арештоване майно було передане на відповідальне зберігання представнику стягувача ОСОБА_5, однак про відповідальність за втрату, знищення чи інші незаконні дії щодо переданого на зберігання майна ОСОБА_5 попереджений не був. За таких обставин скаржник просить визнати неправомірними дії державного виконавця відділу ДВС Глухівського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_6 під час проведення 17 листопада 2015 року виконавчих дій щодо складання акту опису та арешту майна скасувати вищевказаний акт опису та арешту майна від 17 листопада 2015 року.

Також просить визнати протиправною бездіяльність державного виконавця відділу ДВС Глухівського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3, яка виразилась у відмові оглядати та долучати надані боржником договори, які підтверджували належність вказаного в акті опису та арешту майна від 17 листопада 2015 року третім особам.

Державний виконавець відділу ДВС Глухівського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 скаргу не визнав, надавши проти неї заперечення, суть яких зводиться до того, що при проведенні опису та арешту майна боржника ОСОБА_1, яке відбувалось 17 листопада 2015 року в приміщенні магазину «Автомир», він діяв відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та «Інструкції з організації примусового виконання рішень» і ніяких порушень прав боржника не допустив.

Заінтересована особа стягувач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, хоча була повідомлена про час та місце розгляду справи належним чином. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення скаржника, державного виконавця, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Так, судом встановлено, що 15 червня 2015 року до відділу ДВС Глухівського МРУЮ надійшов виконавчий лист № 2/576/9/15, виданий Глухівським міськрайонним судом 11 березня 2015 року в цивільній справі про стягнення із скаржника ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2184 550 грн. грошової компенсації при поділі спільного майна подружжя. В цей же день державним виконавцем Білогур О.М.. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

Також судом встановлено, що в процесі виконання рішення суду про стягнення із скаржника суми боргу, державним виконавцем 17 листопада 2015 року був проведений опис та арешт майна боржника ОСОБА_1, яке знаходилось в приміщенні магазину «Автомир», про що був складений відповідний акт. При цьому судом встановлено, що ці виконавчі дії були проведені за участі понятих та з участю сторін виконавчого провадження, а проникнення в приміщення магазину «Автомир» для проведення виконавчих дій щодо наявного в магазині товару здійснювалось на підставі ухвали суду, яка набрала законної сили, про надання дозволу на проведення таких дій. Тобто, дії державного виконавця були проведені в межах прав, наданих йому відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» та з дотриманням порядку, який встановлений ст. 15 та ст. 57 вищевказаного Закону. А тому суд не вбачає підстав для визнання дій державного виконавця незаконними щодо проведення опису та арешту майна скаржника та скасування акту опису й арешту майна. Навпаки, відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, що в даному випадку державним виконавцем Орловим Д.В. і було зроблено.

Посилання скаржника на ті обставини, що описане майно було передане на зберігання представнику стягувача, який не був попереджений про відповідальність за втрату, знищення чи інші незаконні дії щодо переданого йому на зберігання майна, не ґрунтується на матеріалах справи. Так, із представленого акту опису та арешту майна вбачається, що представник стягувача ОСОБА_5В був попереджений про кримінальну та матеріальну відповідальність за такі дії щодо переданого йому на зберігання майна, про що свідчить його підпис.

Безпідставними суд вважає посилання скаржника, що державним виконавцем не були належним чином описані предмети, на які був накладений арешт. Так, із акту опису та арешту майна вбачається, що державним виконавцем були указані назва та індивідуальні ознаки кожного описаного предмету.

Так само суд не вбачає підстав для задоволення вимог скаржника про визнання незаконними дій державного виконавця щодо не проведення оцінки майна боржника. Відповідно до ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», визначення вартості майна боржника проводиться самим державним виконавцем за виключенням певного майна, оцінку якого повинні проводити відповідні субєкти оціночної діяльності. В даному випадку державним виконавцем не було проведено оцінку майна боржника, оскільки воно являє собою транспортні засоби та інше дороге електричне обладнання, а тому державний виконавець, на думку суду, цілком слушно не проводив самостійну оцінку цього майна під час проведення його опису.

Щодо вимог скаржника ОСОБА_1 визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Орлова Д.В., яка виразилась у відмові оглядати та долучати надані боржником договори, які підтверджували належність вказаного в акті опису та арешті майна від 17 листопада 2015 року третім особам, то при розгляді цієї справи дані вимоги не можуть бути задоволені виходячи із наступного:

Відповідно до ст. 383 ЦПК України із скаргою щодо рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу можуть звернутися лише сторони виконавчого провадження, тобто стягувач чи боржник.

А відповідно до ст.60 Закону «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому із матеріалів справи вбачається, що скаржник в цій своїй вимозі фактично ставить питання про захист прав іншої особи, яка не є стороною виконавчого провадження і ці вимоги мають розглядатись в порядку позовного провадження, а не в порядку розділу VІІ ЦПК України, який регулює питання щодо судового контролю за виконанням судових рішень.

Крім того, в судовому засіданні державний виконавець категорично заперечив той факт, що скаржник взагалі надавав йому для ознайомлення вищевказані договори поставки, а іншого скаржник ОСОБА_1 суду не довів.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 386, 387 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

В звязку із необґрунтованістю вимог ОСОБА_1 відмовити в задоволенні скарги на дії та бездіяльність державного виконавця відділу ДВС Глухівського міськрайонного управління юстиції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана в апеляційний суд Сумської області через Глухівський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня її проголошення, а якщо ухвалу було проголошено у відсутності осіб, які брали участь у справі, то строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня отримання ними її копії.

Суддя