АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Варенко О.П.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на заочне рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 14 грудня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних за договором позики,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року позивач звернувся з вищезазначеним позовом до відповідача, в обгрунтування якого зазначив, що 14 жовтня 2011 року вони з відповідачем уклали договір позики, за яким відповідач отримав позику під відсоток 1,2% в валюті займу 5 338 євро, а також 6 886 доларів США зі строком повернення до 14 червня 2012 року. Частина позики була повернута відповідачем добровільно, а інша частина стягнута за рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська. Станом на час подання даної позовної заяви сума позики повністю не повернута, тому просить суд стягнути на його користь інфляційні нарахування та 3% річних від неповернутої суми позики.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 14 грудня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2) інфляційні втрати та 3% річних за договором позики у розмірі 54 872 (пятдесят чотири тисячі вісімсот сімдесят дві) гривні 43 копійки.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, неповне встановлення обставин, що мають значення для справи, відповідач просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Вислухавши сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач прострочив виконання зобовязання та в порядку ст.625 ЦК України має сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних за договором позики.

Однак, з таким висновком повністю погодитись неможливо з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 14 жовтня 2011 року сторони уклали договір позики, за яким відповідач отримав позику під відсоток 1,2% в валюті займу 5 338 євро, а також 6 886 доларів США зі строком повернення до 14 червня 2012 року.

16 серпня 2012 року відповідачем було частково повернуто борг позивачу.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2013 року стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики 77291 грн. 78 коп. та 3% річних 1937 грн. 58 коп., а всього 79229 грн. 36 коп.

Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як передбачено нормами Закону від 3 липня 1991 р. № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення», офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає (рішення Верховного Суду України від 28 березня 2012 р. у справі 6-36736вов10).

Тому норми ч. 2 ст. 625 ЦК щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобовязання, яке визначене у гривні.

Прийняття судового рішення про стягнення грошового боргу в національній валюті не змінює природу грошового зобовязання як такого, що визначене в іноземній валюті, і не є підставою для застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК щодо сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Враховуючи, що між сторонами було укладено договір позики в іноземній валюті, то позовні вимоги щодо стягнення інфляційних нарахуваньзадоволенню не підлягають.

Однак судом першої не враховано вищенаведених обставин та ухвалено помилкове рішення в цій частині, яке підлягає скасуванню з відмовою у задоволенні цих позовних вимог.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_2 3% річних, то ці вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2013 року було видано виконавчий лист № 202/26098 і 04 жовтня 2016 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

За час виконання рішення суду, тобто з жовтня 2013 року по липень 2015 року з відповідача на користь позивача стягнуто 2 966 грн, що підтверджується наданою позивачем довідкою про видачу готівки з вкладу грошових коштів, що надійшли за рішенням суду.

У вересні 2014 р. ОСОБА_3 було отримано 1344,00 грн., таким чином залишок боргу станом на 04.09.2014 року складав 77885,36 грн.

У грудні 2014 р. ОСОБА_3 було отримано 800,00 грн., таким чином залишок боргу станом на 24.12.2014 року складав 77085,36 грн.

У квітні 2015р. ОСОБА_3 було отримано 823,00 грн., таким чином залишок боргу станом на 22.04.2015 року складав 76262,36 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, що передбачені договором або Законом (ст. ст. 559, 599-601, 604-609 ЦК України), зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки зобов'язання в повному обсязі не було виконане, кошти позивачу не повернуті, відповідач несе відповідальність згідно умов договору позики, в зв'язку з несвоєчасним поверненням отриманих коштів (ст.625 ЦК України).

Ухвалення судом рішення про стягнення боргу, який не повернуто, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним угоди та не позбавляє позичальника права вимагати від відповідача його належного виконання.

Згідно ст.625 ЦК України, розмір 3% річних, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача складає 4261,96 грн., виходячи з наступного розрахунку:

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентівЗагальна сума процентів
79229.3611.10.2013 - 11.11.2013323 %208.38
79229.3611.11.2013 - 11.12.2013313 %201.87
79229.3611.12.2013 - 11.01.2014323 %208.38
79229.3611.01.2014 - 11.02.2014323 %208.38
79229.3611.02.2014 - 11.03.2014293 %188.85
79229.3611.03.2014 - 11.04.2014323 %208.38
79229.3611.04.2014 - 11.05.2014313 %201.87
79229.3611.05.2014 - 11.06.2014323 %208.38
79229.3611.06.2014 - 11.07.2014313 %201.87
79229.3611.07.2014 - 11.08.2014323 %208.38
79229.3611.08.2014 - 04.09.2014253 %162.80
77885.3604.09.2014 - 04.10.2014313 %198.45
77885.3604.10.2014 - 04.11.2014323 %204.85
77885.3604.11.2014 - 24.12.2014513 %326.48
77085.3624.12.2014 - 24.01.2015323 %202.75
77085.3624.01.2015 - 24.02.2015323 %202.75
77085.3624.02.2015 - 24.03.2015293 %183.74
77085.3624.03.2015 - 22.04.2015303 %190.07
76262.3622.04.2015 - 22.05.2015313 %194.31
76262.3622.05.2015 - 22.06.2015323 %200.58
76262.3622.06.2015 - 15.07.2015243 %150.44

З огляду на вищевикладене, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення цієї суми.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторонни понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, в звязку з чим з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в рахунок повернення судових витрат підлягає стягненню 426 грн.19 коп., а рішення суду першої інстанції в цій частині зміні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 14 грудня 2015 року змінити в частині визначення розміру стягнутої з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 3% річних за договором позики та судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2) 3% річних за договором позики у розмірі 4261грн. 96 коп. та судові витрати в розмірі 426,19 грн.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 14 грудня 2015 року в частині стягнення інфляційних нарахувань скасувати та ухвалити нове.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних нарахувань.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С. Городнича

ОСОБА_4