АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 641/6918/15-ц Головуючий суддя І інстанції Курганникова О. А.
Провадження № 22-ц/790/4539/16 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори, що виникають із житлових правовідносин
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Гуцал Л.В., Піддубного Р.М.,

при секретарі - Сотніковій А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 травня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4 про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що він є власником 1/4 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних побудов, за адресою: АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого батька ОСОБА_5 та померлої матері ОСОБА_6 Іншими співвласниками вищевказаного будинковолодіння є ОСОБА_4 і ? частині та ОСОБА_3 в 1/2 частині. ОСОБА_3 та членами її сім'ї були вчинені самоправні дії, які направлені на спричинення шкоди нерухомому та рухомому майну позивача та третьої особи, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. А саме було здійснено: самовільне (без згоди інших власників) знесення паркану, що розділяв земельну ділянку домоволодіння, систематичне блокування хвіртки зсередини домоволодіння, яка знаходиться з лівої сторони житлового будинку АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 у житловому будинку літ. А без згоди власника ОСОБА_2 було змінено замки та заварено вхідні двері, що знаходяться зліва житлового будинку літ. А., ОСОБА_3 разом із своєю сім'єю та родичами незаконно мешкала у частині житлового будинку ОСОБА_2, ОСОБА_3 без дозволу здійснює самовільне зайняття земельної ділянки, що належить ОСОБА_2 та ОСОБА_4 як частина їх домоволодіння, частково використовує під обладнаний вольєр для вигулу свійської птиці, а частково під город, та місце для паління сміття. ОСОБА_3 самовільно було знищено плодові дерева (яблуня, персик), що знаходилися на земельній ділянці, яка належить ОСОБА_2 Під час розгляду справи в суді першої інстанції, станом на 19.04.2016 року ОСОБА_2 та його представником самостійно були виконані дії для поновлення порушених прав позивача. Будь яких перешкод у користуванні власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з боку відповідача не існує, але позивач просив суд на подальше в майбутньому:

- Заборонити ОСОБА_3 порушувати фактично встановлений порядок користування житловим будинком, надвірними побудовами та земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 згідно до нотаріально завіреного договору за реєстровим № 10665/1 від 31.05.1949 р.

- Заборонити ОСОБА_3 та членам її сім'ї проникати до житлового будинку 1992 року побудови (літ. Е) та інших надвірних побудов, які знаходяться у домоволодінні АДРЕСА_1 на 1/2 частині земельної ділянки, що знаходиться з лівої сторони житлового будинку АДРЕСА_1, та з правої сторони входів до житлового будинку (літ. А) із двора домоволодіння.

- Заборонити ОСОБА_3 та членам її сім'ї порушувати межі та перетинати 1/2 частину земельної ділянки у домоволодінні АДРЕСА_1, що знаходиться з лівої сторони житлового будинку АДРЕСА_1, та з правої сторони входів до житлового будинку (літ. А) із двора домоволодіння.

- Стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача судові витрати на правову допомогу у розмірі 18026 грн 00 коп, та судовий збір у розмірі 602 грн. 29 коп., з урахуванням уточненого позову від 19.04.2016 року.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 травня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 - відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 просить рішення скасувати, та ухвали нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Вказує на ті самі обставини на які посилався в позовній заяві. Зазначає, що суд помилково дійшов висновку про те, що станом на 18.05.2016 будь - яких перешкод у користування власністю позивача з боку відповідача не існує, тим самим визнав відсутність предмету спору. Між тим, позивач звертався до суду та зазначав про наявність підстав передбачити в майбутньому можливість порушення свого права власності відповідачем. Також суд в порушення вимог ст. ст.. 210, 212 ЦПК України не надав належну оцінку поясненням свідків та іншим доказам.

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, не оспорюється сторонами, що ОСОБА_2 є власником 1/4 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої матері ОСОБА_6 та померлого батька ОСОБА_5 від 10 лютого 1989 року за реєстровими № № 2-235, 2-237 (т. 1, а. с. 12,13).

ОСОБА_3 є власником 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до договору купівлі продажу частини житлового будинку від 23 серпня 2012 року посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. під реєстровим № 2594 (т. 1 а. с. 38).

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Матеріалами справи підтверджено, що в ході розгляду справи позивач зменшив позовні вимоги та остаточно просив суд на майбутнє встановити для відповідача заборони порушувати фактично встановлений порядок користування житловим будинком, надвірними побудовами та земельною ділянкою; проникати до житлового будинку 1992 року побудови (літ. Е) та інших надвірних побудов, які знаходяться у домоволодінні АДРЕСА_1 на 1/2 частині земельної ділянки, що знаходиться з лівої сторони житлового будинку АДРЕСА_1, та з правої сторони входів до житлового будинку (літ. А) із двора домоволодіння; порушувати межі та перетинати 1/2 частину земельної ділянки у домоволодінні АДРЕСА_1, що знаходиться з лівої сторони житлового будинку АДРЕСА_1, та з правої сторони входів до житлового будинку (літ. А) із двора домоволодіння.

Зазначені остаточні вимоги позивач виклав у письмово в уточненні до позовної заяви від 19.04.2016 року, вони і були розглянуті судом першої інстанції. Тому доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не надана оцінка фактам систематичного порушення відповідачем прав позивача не грунтуються на процесуальному законі, оскільки справа вирішена судом першої інстанції в межах заявлених вимог.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.

Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Вимоги про заборону відповідачу вчиняти певні дії в майбутньому, не можуть бути задоволені, оскільки захисту підлягає порушене право. Крім того, обставини, якими позивач обґрунтовує своє право та визначений порядок користування можуть змінитися.

Пояснення свідків, допитаних судом першої інстанції зазначених висновків суду не спростовують.

За таких обставин, правильними є висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати,

У Х ВА Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -