У Х В А Л А

16 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Гуменюка В.І.,
Яреми А.Г.,

розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Житлорембудсервіс» про перегляд рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 липня 2015 року, рішення Апеляційного суду Полтавської області від 19 січня 2016 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Житлорембудсервіс», треті особи: комунальне госпрозрахункове житлово-експлуатаційне підприємство «Автозаводське», приватне підприємство «ПобутРесурс» про відшкодування майнової та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 липня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково: стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Житлорембудсервіс» (далі - ТОВ «Житлоремсервіс») на користь ОСОБА_4 95 тис. 551 грн на відшкодування майнової шкоди та 3 тис. 750 грн на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 13 січня 2016 року рішення суду першої інстанції змінено: збільшено розмір стягнутої матеріальної шкоди з ТОВ «Житлорембудсервіс» на користь ОСОБА_4 до 96 тис. 351 грн та моральної шкоди до 30 тис. грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 травня 2016 року касаційні скарги ТОВ «Житлорембудсервіс» та приватного підприємства «Побуд-Ресурс» (далі - ПП «Побуд-Ресурс») відхилено. Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 13 січня 2016 року залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судових рішень ТОВ «Житлорембудсервіс» порушує питання про скасування судових рішень у справі та передачу справи на новий розгляд до суду першої інстанції з передбачених пунктами 1 та 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального права України (далі - ЦПК України) підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме статей 611, 1166, 1167 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Закону України «Про пожежну безпеку», Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76 (далі - Правила).

На підтвердження зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ТОВ «Житлорембудсервіс» посилається на ухвали Верховного Суду України від 30 січня, 26 березня 2008 року, 29 лютого 2012 року, рішення Верховного Суду України від 2 квітня, 28 травня, 22 жовтня 2008 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 серпня 2011 року, 7 жовтня 2015 року та 18 липня 2016 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пунктів 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі про перегляд якої подано заяву, суди задовольняючи вимоги позивачки про відшкодування шкоди завданої пожежею, виходили з вимог статей 1166, 1167 ЦК України та дійшли висновку про те, що шкода, завдана позивачу є наслідком винних неправомірних дій та бездіяльності відповідача, які полягають у невиконанні покладених на нього законом обов'язків по забезпеченню утримання внутрішньо будинкових мереж у належному технічному стані, забезпеченню утриманню їх технічного обслуговування, ремонту та здійсненню контролю.

Разом з тим в справах, судові рішення в яких надані заявником як приклади неоднакового застосування норм матеріального права, рішеннями Верховного Суду України від 2 квітня 2008 року (№ 6-2497св08) судами розглянуто позов про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок неодноразового відключення квартири від енергопостачання; від 28 травня 2008 року (№ 6-8295св07) судами вирішено спір щодо відшкодування шкоди завданої внаслідок неналежного виконання договору побутового підряду, від 28 травня 2008 року (№ 6-10977св07) розглянуто спір щодо неналежного виконання договору на виготовлення і монтаж меблів; від 28 травня 2008 року (№ 6-25999св07) розглянуто позов про відшкодування шкоди у зв᾿язку з ушкодженням здоров'я; в ухвалі Верховного Суду України від 22 жовтня 2008 року (№ 6-882св07) суд дійшов висновку у справі про недоведення вини відповідача у виникненні пожежі.

Отже, у справах наявні різні підстави позову, зміст позовних вимог, встановлено різні фактичні обставини, що не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.

Ухвала Верховного Суду України від 30 січня (6-14849св07) та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 березня 2008 року (6-28235св07), 3 серпня 2011 року (6-14694св10) та 7 жовтня 2015 року (6-15766св15) не можуть бути прикладом неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, оскільки суд касаційної інстанції скасував рішення судів та передав справу на новий розгляд з підстав, передбачених статтею 338 ЦПК України, у зв'язку з порушенням норм процесуального права, що призвело до неможливості встановити та перевірити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Ухвала Верховного Суду України від 29 лютого 2012 (6-887вов10) не є рішенням суду касаційної інстанції, а тому також не може бути прикладом неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.

Висновки у справі, про перегляд якої подано заяву не суперечать висновкам викладеним в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 липня 2016 року, яка додана заявником до заяви.

За викладених обставин вважати заяву ТОВ «Житлорембудсервіс» обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Житлорембудсервіс», треті особи: комунальне госпрозрахункове житлово-експлуатаційне підприємство «Автозаводське», приватне підприємство «ПобутРесурс» про відшкодування майнової та моральної шкоди до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Н.П. Лященко
В.І. Гуменюк
А.Г. Ярема