Справа № 755/7124/16-ц
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.,

при секретарі Локоткова І.С.,

розглянувши заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 30.06.2015 року у справі № 992/15,-

встановив:

ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 звернулася до суду із завою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 30.06.2015 р. у справі № 992/15, постановленого суддею Волошинович О.П. за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 83 658,14 швейцарських франків та витрат, пов'язаних з вирішенням спорту третейським судом в сумі 18 929,44 грн.

Вимоги мотивує тим, що про ухвалення рішення ОСОБА_1 дізналася 19 лютого 2016 року після ознайомлення з матеріалами справи Дніпровського районного суду м. Києва № 755/17508/15-ц про видачу виконавчого листа, що підтверджується відповідною розпискою у матеріалах справи. Належним чином засвідчену копію рішення третейського суду представник заявника отримав 04.03.2016 року.

Вважає, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки на час ухвалення рішення Закон України «Про третейські суди» містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку. Також Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків було порушено Регламент суду, так як заявника не повідомляли про розгляд справи, чим позбавлено ОСОБА_1 процесуальних прав, як відповідача.

В судове засідання заявник та представник заінтересованої особи не з'явилися, про дату, час та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином. Про причини неявки ОСОБА_1 повідомлено не було. Представником ПАТ «Універсал Банк» Дудник О.С. суду подана заява з проханням відмовити у задоволенні вимог заяви у зв'язку з її поданням поза межами визначеного законом трьох місячного строку оскарження рішення третейського суду.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 389-4 ЦПК України, неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи про оскарження рішення третейського суду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

За повідомленням заявника про спірне рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 30.06.2015 року їй стало відомо 19 лютого 2016 року під час ознайомлення із матеріалами справи про видачу виконавчого листа. Заява ОСОБА_1 про скасування рішення третейського суду надійшла до Дніпровського районного суду м. Києва 25 квітня 2016 року, у зв'язку з чим суд вважає, що визначений ст. 389-1 ЦПК України процесуальний строк для подання заяви про оскарження рішення третейського суду заявником не пропущений. До того ж, як убачається із долучених до заяви представника позивача копій списку рекомендованих листів від 23.07.2015 року та поштового конверту, поштова кореспонденція, яка надсилалася Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків на адресу ОСОБА_1 була повернута без вручення з відміткою за закінченням терміну зберігання з поштовим штемпелем 21.08.2015 року.

Судом також встановлено, що Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків, який знаходиться за адресою м. Київ, вул. М.Раскової,15, у складі третейського судді Волошинович О.П. 30 червня 2015 року у справі № 992/15 постановлене рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Даним рішенням стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 83 658,14 швейцірських франків та витрати пов'язані з вирішенням спору третейським судом в сумі 18 929 грн. 44 коп.

Перелік підстав для скасування рішення третейського суду наведений у ст. 389-5 ЦПК України.

Заявник, просить скасувати рішення третейського суду з тих підстав, що справа не підвідомча третейському суду відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди», оскільки вона є споживачем послуг банку та спір виник щодо заборгованості за кредитом.

З матеріалів справи убачається, що рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 30.06.2015 року у справі № 992/15 постановлене на підставі укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний» та ОСОБА_1 кредитного договору № 06/1506к-06 від 07 грудня 2006 року та додаткових угод до нього.

Згідно до п. 1 ч. 2 ст. 389-5 ЦПК України, рішення третейського суду може бути скасовано у разі якщо справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» від 03.02.2011 р. зазначену норму закону було доповнено пунктом 14, відповідно якого третейським судам не підвідомчі справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Даний закон набрав чинності 12.03.2011 р.

Згідно п. п. 22, 23 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; а споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

Як убачається із укладеного між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_1 кредитного договору № 06/1506к-06 від 07.12.2006 року, його предметом є надання банком позичальнику кредиту у розмірі 26 000 дол. США, отже цей кредит у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів» є споживчий і на правовідносини, що виникають між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за даними договором під час його укладення і виконання поширюється дія вказаного Закону.

Третейська угода щодо розгляду спорів, пов'язаних з виконанням умов кредитного договору безпосередньо у Постійно діючому третейському суді при Асоціації українських банків викладена сторонами у п. 7.1 Додаткової угоди б/н до Кредитного договору № 06/1506к-06 від 07.12.2006 року, яка укладена 08 квітня 2014 (а.с. 22-30).

При цьому суд враховує наступні обставини.

Відповідно рішення Конституційного Суду України у справі № 1-26/2011 від 10.11.2011 р., дія пунктів 22, 23 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Згідно ст. 150 Конституції України, рішення Конституційного Суду України, зокрема з питань офіційного тлумачення законів України, є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Відповідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.

Виходячи з положень ст. ст. 55, 64, 124 Конституції України, аналізуючи зміст Закону України «Про третейські суди» та ст. 17 ЦПК України, третейський суд як недержавний орган за цим Законом має повноваження вирішення тих спорів та лише тих сторін, якими укладено угоду (прийнято рішення) про передачу спору на розгляд третейського суду і ці повноваження третейського суду не поширюються на спори, в яких, крім цих осіб, сторонами є інші особи, які не були сторонами третейської угоди, або спори, які стосуються прав і обов'язків інших осіб, що не є сторонами третейської угоди, а також на спори, які не підвідомчі третейським судам.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 30.06.2015 року по справі № 992/15 є обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки відносини, які виникли між заявником та банком і були предметом розгляду у третейському суді, пов'язані з виконання зобов'язань по кредитному договору та додаткових угод до нього, а враховуючи той факт, що на момент укладання додаткової угоди до кредитного договору від 08 квітня 2014 року з позичальником ОСОБА_1 діяла редакція Закону України «Про третейські суди» де передбачена заборона на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), тому третейське застереження, яке міститься у цьому договорі, було укладено в порушення вимог п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди», а отже справа, у якій прийнято рішення третейського суду стосовно заявника, не підвідомча третейському суду відповідно до Закону.

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 20.05.2015 р. у справі № 6-64цс15, яка у відповідності до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Також постановою Верховного Суду України від 02 вересня 2015 року, винесеною у справі № 6-856цс15 про перегляд судового рішення за заявою фізичної особи про скасування рішення постійно діючого третейського суду, яка прийнята за результатами розгляду справи у подібних правовідносинах, заяву задоволено.

При ухваленні вищевказаної постанови Верховного Суду України від 02.09.2015 року, Верховний Суд України виклав наступну правову позицію:

«Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» (частину 1 статті 6 Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом № 2983-VI від 3 лютого 2011 року), третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Рішення постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз», про скасування якого просив ОСОБА_8, ухвалено 26 грудня 2014 року, тобто після внесення зазначених змін до Закону.

Суди, розглядаючи заяву ОСОБА_8 на вказану обставину не звернули уваги та відмовили у її задоволенні, помилково пославшись на те, що спір, який виник між сторонами, не є спором щодо захисту прав споживачів.

Оскільки ОСОБА_8 є споживачем послуг банку, спір виник щодо заборгованості за кредитом, третейському суду в силу положень пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» така справа не підвідомча».

Відповідно до положень ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Крім того, суд також приймає до уваги наступні обставини.

Відповідно до умов кредитного договору № 06/1506к-06 від 07.12.2006 року, грошові кошти ПАТ «Універсал Банк» позичальнику ОСОБА_1 надавав у іноземній валюті, а саме 26 000,00 дол. США.

Верховним Судом України у справі № 6-831цс14 при прийнятті постанови від 21.10.2015 року викладена правова позиція, якою визначено, що за змістом статей 1, 2, 6 Закону України «Про третейські суди» підвідомчість справ, які можуть бути вирішені в рамках третейського судочинства, обмежена сферою приватного права. До сфери компетенції третейських судів входить вирішення спорів, що виникають між приватними особами з питань, які не торкаються публічно значимих відносин. Спір, що має публічно-правове значення, не підлягає вирішенню третейським судом.

Наявність в правовідношенні щодо проведення розрахунку за договором кредиту, наданого в іноземній валюті, такої концентрації суспільно-значимих публічних елементів не дозволяє віднести такі спори до спорів суто приватного характеру між приватними особами, які можуть розглядатися в приватному порядку - третейськими судами».

Також правова позиція висловлена 04.11.2015 року Верховним Судом України при розгляді справи № 6-2074цс15 у якій зазначено про те, що у зв'язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам», який набрав чинності 12.03.2011 року, на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів поширюється заборона на спори про захист прав банківських установ, тобто спори, в яких позивачем є банківська установа, а відповідачем - споживач.

Ще Верховним Судом України викладена правова позиція при прийнятті постанови від 27.01.2016 року у справі № 6-2712цс15 де вказано про те, що системний аналіз норм матеріального права дає підстави для висновку, що спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору, відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», незважаючи на наявність третейського застереження в договорі, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом від 3 лютого 2011 року виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Незалежно від предмета й підстав спору, а також незважаючи на те, хто звернувся з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

За викладених обставин наявні підстави для скасування рішення третейського суду.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ПАТ «Універсал Банк» на користь заявника підлягає стягненню сплачений нею судовий збір в дохід держави у розмірі 275 грн. 60 коп. (а.с. 4).

Керуючись ст. ст. 88, 360-7, 389-1, 389-4, 389-5, 389-6 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 30.06.2015 року у справі № 992/15 задовольнити.

Рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 30 червня 2015 року по справі № 992/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу скасувати.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 275 (двісті сімдесят п'ять) грн. 60 коп.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя