АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/148/14-ц Номер провадження 22-ц/786/1882/16Головуючий у 1-й інстанції Кузіна Ж.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого-судді Пилипчук Л.І.,

суддів Карнауха П.М., Кривчун Т.О.,

секретар Філоненко О.В.,

за участю заявника ОСОБА_2, представників Київського ВДВС ОСОБА_3, Полтавського ВДВС ОСОБА_4, ПАТ «Марфін Банк» - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 та ОСОБА_2

на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 26 травня 2016 року

по справі за скаргою ОСОБА_6, ОСОБА_2 на дії державного виконавця Київського ВДВС Полтавського МУЮ про визнання недійсними актів, скасування постанов

по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товарситва «Марфін Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року ОСОБА_2, ОСОБА_6 звернулися в суд із вказаною скаргою, яку в процесі розгляду доповнили та уточнили. Просили визнати дії державного виконавця щодо опису майна та накладення арешту на належні їм по 1/4 частки кватири № 36 по вул. Гожулівська, 28 у м. Полтаві, оскільки постанови державного виконавця Полтавського ВДВС Полтавського РУЮ від 15.04.2016 року про доручення проведення опису та накладення арешту та постанови про арешт вказаного майна їм не направлялися. Підстави для накладення арешту на це майно відсутні, оскільки вартість майна, що передано в іпотеку банку, перевищує суму заборгованості.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 26 травня 2016 року у задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_6, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просили ухвалу районного суду скасувати та постановити нову, якою їх скаргу задовольнити.

Зазначає, що районний суд не врахував що державний виконавець повинен відкласти проведення виконавчих дій, якщо боржник не був повідомлений про вчинення процесуальних дій або несвоєчасно отримав таке повідомлення, тоді як боржники не отримували постанови державних виконавців про відкриття виконавчого провадження, про доручення провести опис та арешт майна, про накладення арешту на майно та були позбавлені можливості добровільно виконати рішення суду.

Також не враховано відсутність підпису понятого ОСОБА_7 в акті опису та арешту майна, який в судовому засіданні плутався в своїх показаннях щодо участі в опису майна, а тому його участь під час провадження виконавчих дій викликає сумнів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про її відхилення з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, з 28.08.2015 року на примусовому виконанні Полтавського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції Полтавської області ( далі - Полтавського районного ВДВС ГТУЮ) перебувають виконавчі листи №2/552/395/14, видані 19.09.2014 року Київським райсудом м.Полтави, про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_6 на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованості по кредитному договору в розмірі 1 405 499,20 грн.

28 серпня 2015 року держвиконавцем Полтавського районного ВДВС в рамках виконання зазначеного рішення винесені постанови про накладення арешту на все нерухоме майно ОСОБА_2, ОСОБА_6./а.с.67,67а/

15.04.2016 року державним виконавцем Полтавського районного ДВС винесені постанови про доручення Київському ВДВС м.Полтави провести опис 1/4 частини квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_6, та 1/4 частини цієї ж квартири, що належить ОСОБА_2./а.с.20,29/

27 квітня 2016 року з 09.40 до 10.30 державним виконавцем Київського ВДВС по м.Полтава Полтавського МРУЮ ОСОБА_8 за участю понятих ОСОБА_7 та ОСОБА_9, у присутності представника ПАТ «Марфін Банк» ОСОБА_10 проведено опис зазначеного нерухомого майна, що належить боржникам, про що складено акти опису та арешту майна./а.с.27.321/

Судом першої інстанції встановлено та не заперечувалося субєктом оскарження, що постанови про накладення арешту на адресу боржників не направлялися. Також заявники не повідомлялися про проведення опису нерухомого майна.

Відмовляючи у задоволенні скарги, районний суд виходив з того, що при винесенні оскаржуваних постанов державний виконавець діяв в межах Закону України «Про виконавче провадження», а не отримання їх боржниками не є підставою для визнання їх незаконними та скасування. Крім того, законом не передбачено визнання незаконними актів опису та арешту.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними, грунтуються на всебічному з'ясуванні фактичних обставин та вірному застосуванні норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги правильність висновків місцевого суду не спростовують, зводяться до незгоди з рішенням суду та переоцінки доказів, хибного тлумачення норм матеріального права.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Частиною 4 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» визначено , що у разі необхідності перевірки інформації щодо наявності боржника чи його майна або його місця роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець може своєю мотивованою постановою, затвердженою начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований, доручити проведення перевірки вказаної інформації відповідному відділу державної виконавчої служби. Державний виконавець відділу державної виконавчої служби, якому доручено проведення перевірки зазначеної інформації, у разі виявлення майна боржника повинен здійснити його опис та арешт. Виконавчі дії за дорученням проводяться у строк не пізніше десяти робочих днів з моменту надходження до відділу державної виконавчої служби відповідної постанови державного виконавця в межах виконавчого провадження, у якому винесено цю постанову.

У відповідності до ч. 1 ст. 31 Закону копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Не отримання боржниками копій постанов про накладення арешту на майно та про доручення іншому відділу державної виконавчої служби відповідно до територіальної юрисдикці здійснити опис та арешт нерухомого майна боржника не є підставою для скасування цих постанов, оскільки вони прийняті державним виконавцем в рамках виконавчого провадження в межах наданих йому законом повноважень та направлені на реальне виконання рішення суду.

Доводи апеляційної скарги щодо неправомірності дій державного виконавця в частині не направлення боржникам копій оскаржуваних постанов та як наслідок порушення їх права на добровільне виконання рішення є неспроможними, оскільки про наявність відкритого виконавчого провадження щодо стягнення з них кредитної заборгованості вони були обізнані, самостійно сплачували певні суми коштів ( 2400 грн. на кредит та 3654 грн судових витрат) на депозитгний рахунок ВДВС для перерахування стягувачу, про що в суді апеляційної інстанції повідомив представник ПАТ «Марфін Банк» та підтвердив боржник ОСОБА_2

Наявність заставного майна в рахунок забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором не перешкоджає державному виконавцю здійснювати арешт іншого майна та здійснювати його реалізацію при виконанні рішення про стягнення коштів. Посилання боржників про те, що варість іпротечного майна перевищує розмір заборгованості по кредиту, не підтверджена належними та допустимими доказами.

Відсутність підпису понятого ОСОБА_11 в акті опису та арешту майна не є підставою для визнання його недійсним, оскільки в суді першої інстанції він був допитаний як свідок та підтвердив свою участь у виконавчій дії щодо опису і арешту майна.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду першої інстанції, тому колегія суддів апеляційну скаргу відхиляє, а ухвала суду першої інстанції залишає без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 та ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 26 травня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом 20 днів шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Л.І.Пилипчук

Судді /підписи/ ОСОБА_12

ОСОБА_13

З ОРИГІНАЛОМ ЗІГДНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1