Справа № 163/1519/16-ц
Провадження № 2/163/230/16
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2016 року Любомльський районний суд Волинської області

у складі: головуючої - судді Гайдук А.Л.,

за участі секретаря Горпинко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Любомль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд з зазначеним позовом, у якому просила розірвати шлюб, укладений з відповідачем ОСОБА_2 та зареєстрований виконавчим комітетом Заболоттівської селищної ради Ратнівського району Волинської області 27.08.2010 року, актовий запис за №8. Від даного шлюбу у сторін народилась дитина - донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. В обґрунтування заявлених вимог, позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок зловживання останнім спиртними напоями, влаштовування сварок, під час яких ображав її морально та наносив їй побої, погрожував вбивством. Така поведінка ОСОБА_2 призвела до того, що спільне проживання з останнім стало неможливим, у звязку із чим позивач залишила відповідача в жовтні 2014 року та разом з дитиною переїхала жити до своїх батьків, де вони проживають по даний час. В той період, коли сторони проживали окремо, вони намагались примиритися, однак такі спроби зі сторони позивача були марними, оскільки відповідач продовжував негативно себе поводити, як по відношенню до неї, так і до їхньої дитини. З викладених підстав, вважає, що сімю зберегти неможливо, примирення є недоцільним, а тому просила шлюб, укладений з відповідачем, розірвати, залишивши їй шлюбне прізвище «Чуб».

В судове засідання сторони не зявились, однак в канцелярію суду подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. При цьому, у своїх заявах, як позивач, так і відповідач, просили шлюб розірвати. Крім цього, позивач просила залишити за нею сплачений судовий збір і з відповідача не стягувати.

За викладених обставин, розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення.

Із свідоцтва про шлюб серії І-ЕГ №107949, виданого 20.05.2016 року виконавчим комітетом Заболоттівської селищної ради Ратнівського району Волинської області, повторно, встановлено, що сторони уклали шлюб 27.08.2010 року, про що складено відповідний актовий запис за №8 (а.с.4).

У період шлюбу у сторін народилась донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЕГ №137566, виданого Нудиженською сільською радою Любомльського району Волинської області 07.06.2011 року (а.с.5).

Частиною 1 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

З огляду на викладені правові норми та позицію позивача щодо неможливості збереження сімейних стосунків, суд вважає, що викладені останньою доводи є обґрунтованими, за наявності яких, в даному випадку збереження сімї буде нічим іншим, як примушуванням сторін до збереження шлюбних відносин.

Судом встановлено, що позивач не бажає примиритися, а відповідач, зі своєї сторони, також просить шлюб розірвати, що в своїй сукупності приводить до висновку про те, що подальше спільне життя останніх, як подружжя, і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам сторін.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що сімю зберегти неможливо, шлюб між сторонами існує лише формально, а тому його слід розірвати.

Прохання позивача про залишення їй шлюбного прізвища «Чуб», суд вважає таким, що не суперечить закону.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд, у відповідності до положень ч.1 ст. 11 ЦПК України та клопотання позивача, залишає за останньою понесені нею витрати на сплату судового збору в сумі 551,20 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 59, 60, ч.4 ст.174, ст.ст. 209, 212-215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 56, 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, суд,

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Головій) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_5, та зареєстрований 27 серпня 2010 року виконавчим комітетом Заболоттівської селищної ради Ратнівського району Волинської області, актовий запис за №8, - розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище «Чуб».

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча: суддя А.Л.Гайдук