АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1060/15-ц Головуючий в 1-й інстанції Провадження № 22-ц/774/1105/К/16 ОСОБА_1
Категорія № 5 (1) Доповідач Братіщева Л.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Братіщевої Л.А.

суддів: Грищенко Н.М., Митрофанової Л.В.

секретар: Чубіна А.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу представників позивача ОСОБА_2 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_2 в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_6 до територіальної громади м. Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради, виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ради, третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ради про визнання права власності за набувальною давністю, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2015 року позивачі звернулись до суду із вказаним позовом, який неодноразово уточняли та в останній редакції позовної заяви від 26.11.2015 року (а.с. 107-111) просили суд визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_5 право спільної сумісної власності на секцію № 19 у будинку № 31 по вул. ХХІІ Партзїзду в м. Кривому Розі, житловою площею 65,3 кв.м, загальною площею 97,4 кв.м, яка складається з приміщень: коридор 12,5 кв.м, коридор 2,7 кв.м, кухня 8,3 кв.м, туалет 1,7 кв.м, ванна кімната 2,9 кв.м, вбудована шафа 1,3 кв.м, житлова кімната 2,1 кв.м., житлова кімната 12,7 кв.м., житлова кімната 16,6 кв.м, житлова кімната 13,9 кв.м, за набувальною давністю.

В обґрунтування позову зазначили, що будинок № 31 по вул. ХХІІ Партзїзду в м. Кривому Розі був введений в експлуатацію в 1962 році, як житловий будинок та Комбінат «Криворіжсталь» орендував його, як гуртожиток з тимчасовим поселенням сімей для закріплення професійних кадрів на підприємстві. У 1999 році даний договір оренди було розірвано та будинок був переданий в комунальну власність міста ОСОБА_7, мешканці будинку частково були виселені, а ОСОБА_2 разом зі своєю сімєю залишилась мешкати у будинку.

27 листопада 2001 року матері позивача ОСОБА_3 був виданий тимчасовий ордер на житлове приміщення в секції № 19 будинку № 31 по вул. ХХІІ Партзїзду в м. Кривому Розі, яка складалась з пяти кімнат на сімю в складі: дочка ОСОБА_5 та дочка ОСОБА_5

Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Криворізької міської ради до відома мешканців будинку був доведений проект реконструкції приміщення гуртожитку під житловий будинок та дозволено своїми силами зробити реконструкцію. Сімя позивачів провела реконструкцію секції № 19, що підтверджується Технічним паспортом.

Починаючи з 2001 року ОСОБА_2 фактично добросовісно, відкрито, безперервно володіє та користується майном, а саме секцією № 19 в будинку № 31 по вул. ХХІІ Партзїзду в м. Кривому Розі, яку належним чином утримує, сплачує комунальній послуги, а на теперішній час там мешкає 5 осіб: позивач ОСОБА_2 з чоловіком ОСОБА_8 та сином ОСОБА_6, сестра ОСОБА_5 та мати ОСОБА_3

Їх мати ОСОБА_3, разом з батьком та дочкою ОСОБА_5 отримали двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, згідно рішення виконкому Дзержинської районної у місті ради № 625 від 21.12.2005 року, після чого ОСОБА_2 02.12.2008 року отримала ордер на жилу площу № 12,7 кв.м. в секції № 19 із чотирьох кімнат.

Вважають, що оскільки більш, ніж 10 років добросовісно, відкрито та безперервно володіють та користуються майном у вигляді секції № 19 в будинку № 31 по вул. ХХІІ Партзїзду в м. Кривому Розі, є підстави для визнання за ними права спільної сумісної власності на дане майно, жилою площею 65,3 кв.м, загальною площею 97,4 кв.м, за набувальною давністю.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23 березня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_5, ОСОБА_2 в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_6 до територіальної громади м. Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради, виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ради про визнання права власності за набувальною давністю відмовлено.

В апеляційній скарзі представники позивача ОСОБА_2 ОСОБА_4 та ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Вважають, що суд не врахував те, що матеріалами справи підтверджено, що, починаючи з 1993 року, протягом 22 років, ОСОБА_2 разом із сестрою ОСОБА_5 фактично добросовісно, відкрито, безперервно володіла та користувалась майном, а саме секцією № 19 в будинку № 31 по вул. ХХІІ Партзїзду в м. Кривому Розі, яку належним чином утримувала разом зі своєю сімєю, сплачувала комунальні послуги за всю площу користування.

Зазначають, що гуртожиток № 31 вже переобладнаний в житловий будинок, де в натурі не існують секції з кімнат, а є окремі квартири з жилими приміщеннями. На думку представників позивача суд порушив права позивачів на окреме житло.

Вважають, що суд помилково зазначив, що позивачі за відсутністю необхідних документів на право приживання зайняли додаткові кімнати у гуртожитку, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, матері позивачів у 2001 році був виданий ордер на житлове приміщення в секції № 19, яка складалась з пяти кімнат, а в 2006 році виконком Криворізької міської ради прийняв рішення про дозвіл на реконструкцію секцій в житлову квартиру, а потім, порушуючи права позивачів, видав ордер на одну із кімнат, площею 12,7 кв.м, визнавши, що відповідачі мають право займати тільки одну кімнату, площею 12,7 кв.м, що є помилкою, так як норма житлової площі встановлюється на одну особу 13,65 кв.м.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом та не оспорюється сторонами, 27 листопада 2001 року Управлінням житлово-комунального господарствавиконкому Криворізької міської ради ОСОБА_3 був виданий тимчасовий ордер № 19на квартиру з 5-ти кімнат, площею 91,79, секція № 19 у будинку № 31 по вул. ХХІІ Партзїзду в м. Кривому Розі на сімю: дочка ОСОБА_5 та дочка ОСОБА_5, зі строком проживання до 27.11.2002 року (а.с. 14).

У 2005 році позивач ОСОБА_9 разом з матірю ОСОБА_3 та іншими членами сімї отримали двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, що сторонами не заперечується, однак, як вбачається з довідки КП «ЖЕО № 8» дільниця № 1, вони знов зареєстрували своє місце мешкання за адресою: м. Кривий Ріг, вул. ХХІІ Партзїзду, 31/19 разом з позивачем ОСОБА_2, її чоловіком ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 17).

02 грудня 2008 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Криворізької міської ради був виданий ордер № 137, відповідно до якого позивач ОСОБА_2 отримала право користування кімнатою № 9, жилою площею 12,7 кв.м в секції № 19 будинку № 31 по вул. ХХІІ Партзїзду в м. Кривому Розі, де на теперішній час проживає та зареєстровано пять осіб.

Відповідно до акту про спільне проживання від 20.02.2015 року, складеного начальником дільниці № 4 ТОВ «Сітісервіс-КР», ОСОБА_2 з сином ОСОБА_6, сестрою ОСОБА_3 та матірю ОСОБА_3 постійно, безперервно мешкають разом з 1993 року в секції № 19 будинку № 31 по вул. ХХІІ Партзїзду в м. Кривому Розі (а.с. 16).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачі безпідставно, за відсутності необхідних документів, користуються майном, а саме всією секцією № 19 будинку № 31 по вул. ХХІІ Партзїзду в м. Кривому Розі, оскільки їм відомо, що спірні кімнати у гуртожитку належать до комунальної власності, тобто позивачами не доведено добросовісне володіння майном.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Частиною 1 ст. 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно ч. 8 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів.

Пунктом 9 даної Постанови передбачено, що при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Виходячи з наведених норм закону, колегія суддів вважає, що суд в своєму рішенні вірно зазначив, що особу, яка заволоділа майном, слід вважати добросовісною, якщо на момент заволодіння майном, вона мала всі підстави вважати, що володіє майном на законних підставах.

Як вбачається з матеріалів справи, мати позивачів ОСОБА_3 неодноразово письмово та на особистих прийомах керівництва виконкому Дзержинської районної у місті ради зверталась з питанням щодо виділення всій її сімї кімнат № 6, 7, 10 в секції № 19 будинку № 31 по вул. ХХІІ Партзїзду в м. Кривому Розі.

Згідно листа, адресованого ОСОБА_3 від 10.03.2014 року, у виконкому Дзержинської районної у місті ради відсутні законні підстави для розгляду питання надання її сімї всієї секції № 19 в гуртожитку в будинку № 31 по вул. ХХІІ Партзїзду в м. Кривому Розі та зазначено, що відповідно до рішення виконкому від 18.12.2013 року № 525 сімю ОСОБА_3 у складі 5-ти осіб за загальних підставах зараховано на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов, за місцем проживання (а.с. 33).

Відповідно до протоколу № 6 засідання комісії з проведення інвентаризації гуртожитків та забезпечення реалізації житлових прав їх мешканців виконкому Дзержинської районної у місті ради від 17.10.2014 року, була розглянуто звернення ОСОБА_3 (матері позивачів) та вирішено: визнати відсутність законодавчих підстав для надання в користування сімї ОСОБА_3 всієї секції № 19 у гуртожитку в будинку № 31 по вул. ХХІІ Партзїзду в м. Кривому Розі. Питання поліпшення житлових умов сімї заявниці розглядати шляхом надання однієї кімнати в секції згідно з нормами надання жилих приміщень для гуртожитків, відповідно до черговості перебування сімї ОСОБА_3 у списку осіб, які потребують надання житла у гуртожитку (а.с. 34-36).

Вищезазначене свідчить про обізнаність позивачів про те, що вони мешкають в спірних приміщеннях безпідставно.

Таким чином, на думку колегії, суд дійшов вірного висновку про відсутність підстав для набуття права власності позивачів на всю секцію № 19 будинку № 31 по вул. ХХІІ Партзїзду в м. Кривому Розі, жилою площею 65,3 кв.м, загальною площею 97,4 кв.м, оскільки вони користуються нею, знаючи про відсутність підстав для набуття права власності.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачі користуються всіма кімнатами секції № 19 правомірно, оскільки їх матері у 2001 році був виданий ордер на житлове приміщення в секції № 19, яка складалась з пяти кімнат, а в 2006 році виконком Криворізької міської ради прийняв рішення про дозвіл на реконструкцію секцій в житлову квартиру, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки, ордер № 19, виданий 27 листопада 2001 року ОСОБА_3 УЖКХ виконкомом Криворізької міської ради (а.с. 14) був тимчасовим зі строком проживання до 27.11.2002 року, а проект «Реконструкції гуртожитку (2, 3, 4, 5 поверхи) по вул. ХХІІ Партзїзду в м. Кривому Розі під житловий 24-х квартирний будинок тільки рекомендований до затвердження (а.с. 15).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що доказами добросовісного, відкритого і безперервного володіння майном з 1993 року є те, що позивачі, разом зі своєю сімєю, належним чином утримують та сплачують комунальні послуги за всю площу користування, на думку колегії, є необґрунтованими.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обовязки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішеннясуду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представників позивача ОСОБА_2 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили

Головуючий: Л.А. Братіщева

Судді: Н.М. Грищенко

ОСОБА_10