Справа №592/1558/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Алфьоров А. М.
Номер провадження 22-ц/788/801/16 Суддя-доповідач - Сибільова Л. О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Сибільової Л. О.,

суддів - Криворотенка В. І. , Лузан Л. В.

за участю секретаря судового засідання -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 березня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до комунального підприємства «Сумижитло» Сумської міської ради про стягнення заробітної плати та інших коштів, що підлягають сплаті при звільненні,

в с т а н о в и л а:

16 лютого 2016 року позивач звернулась до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що з 02 січня 2013 року по 04 грудня 2015 року вона працювала секретарем адміністративним в КП «Сумижитло» Сумської міської ради. У встановлені законодавством строки відповідач, починаючи з жовтня 2015 року, не виплачує їй заробітну плату.

Наказом директора КП «Сумижитло» Сумської міської ради №326-к від 04 грудня 2015 року вона звільнена з посади секретаря адміністративного 04 грудня 2015 року за власним бажанням у зв'язку з порушенням КП "Сумижитло» законодавства про працю та умов колективного договору (несвоєчасна виплата заробітної плати) відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

Зазначеним наказом їй передбачена виплата вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку відповідно до вимог ст. 44 КЗпП України та виплата компенсації за невикористану основну щорічну відпустку тривалістю 4 календарних дні за відпрацьований період з 02 січня 2015 року по 01 січня 2016 року.

Посилаючись на положення ч. 1 ст. 83, ст. ст. 116, 117 КЗпП України, зазначала, що відповідач розрахунок з нею при звільненні не провів та не сплатив належні при звільненні 15 752,60 грн.

Просила стягнути з відповідача на її користь 15 752,60 грн. належних при звільненні виплат та середній заробіток за весь час не проведення розрахунку, виходячи із її середньоденного заробітку на підприємстві в сумі 124,25 грн.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 березня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з КП «Сумижитло» Сумської міської ради на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) заборгованість по заробітній платі у розмірі 15752 грн. 60 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 5624 грн. 95 коп., всього 21377 грн. 55 коп., з послідуючим утриманням всіх податків і обов'язкових платежів.

Стягнуто з КП «Сумижитло» Сумської міської ради на користь держави судовий збір в сумі 1378 грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить стягнути з КП «Сумижитло» Сумської міської ради на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 15752 грн. 60 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 9070 грн. 25 коп. без урахування податків, які підлягають стягненню в обов'язковому порядку.

Вказує, зокрема, що з довідки КП «Сумижитло» Сумської міської ради від 10 лютого 2016 року № 77/15.01-11 вбачається, що їй нарахована заробітна плата за жовтень 2015 року - 3663 грн., за листопад 2015 року - 3916,21 грн., всього 7579,21 грн., а тому за жовтень - листопад 2015 року її седньомісячна заробітна плата становить 3789,60 грн. (3663 гр. + 3916,21 гр. = 7579,21 гр : 2 місяці = 3789,60 грн.).

Середньодена заробітна плата за цей період становить 124 грн. 25 коп. (3663 гр. + 3916,21 гр.: 61 день = 124,25 гр.).

Період затримки розрахунку при її звільненні з 07 грудня 2015 року по день ухвалення судом рішення у справі 18 березня 2016 року становить 73 робочих дні (грудень 2015 року - 20 робочих днів, січень 2016 року - 19 робочих днів, лютий 2016 року - 21 робочий день, березень 2016 року - 13 робочих днів), а тому з відповідача на її користь підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 9070 грн. 25 коп. (124,25 гр. х 73 = 9070,25 гр.), а не 5624,95 гр., як зазначив суд в рішенні.

Ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на її користь заборгованості по заробітній платі у розмірі 15752 грн. 60 коп., середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 5624 грн. 95 коп., всього 21377 грн. 55 коп., з послідуючим утриманням з цієї суми податків і обов'язкових платежів, суд першої інстанції не врахував, що в довідці від 10 лютого 2016 року №77/15.01-11, покладеній в основу рішення, сума заборгованості по заробітній платі була зазначена вже з утриманням податків, які підлягають стягненню в обов'язковому порядку.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, яка підтримала апеляційну скаргу з мотивів, в ній викладених, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду не повністю відповідає вказаним вимогам процесуального закону.

Вирішуючи спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в день звільнення позивача відповідач не виплатив всі суми, що належали їй від підприємства в день звільнення, а тому на її користь підлягає стягненню, крім заборгованості по заробітній платі, середній заробіток за весь час затримки розрахунку, пославшись при цьому на те, що позивач отримувала в спірному періоді заробітну плату за новим місцем роботи в ТОВ «Керуюча компанія «Сумитехнобудсервіс», де вона працює з 10 грудня 2015 року.

Суд також зазначив в рішенні, що з всієї присудженої позивачеві суми підлягають стягненню податки і обов'язкові платежі.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна, оскільки він не повністю узгоджується з обставинами справи та нормами матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що наказом директора КП «Сумижитло» Сумської міської ради № 6-К від 02 січня 2013 року ОСОБА_3 була прийнята на посаду секретаря адміністративного з 02 січня 2013 року з окладом згідно зі штатним розписом з тримісячним випробувальним терміном.

Наказом директора КП «Сумижитло» №326-к від 04 грудня 2015 року звільнено ОСОБА_3 - секретаря адміністративного 04 грудня 2015 року за власним бажанням у зв'язку з порушенням КП "Сумижитло» законодавства про працю та умов колективного договору (несвоєчасна виплата заробітної плати) відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України; наказано відділу бухгалтерського обліку виплатити їй вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку відповідно до ст. 44 КЗпП України і компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку тривалістю 4 календарних дні (а.с. 5 - 11).

Згідно довідки КП «Сумижитло» Сумської міської ради № 77/15.01-11 від 10 лютого 2016 року станом на поточну дату заборгованість по заробітній платі ОСОБА_3 становить 15752,6 грн., а саме: 2946,51 грн. - заробітна плата за жовтень 2015 року; 3150,21 грн. - заробітна плата за листопад 2015 року; 9655,88 грн. - заробітна плата за грудень 2015 року (а.с. 12).

Згідно довідки КП «Сумижитло» №85/15.01-05 від 12 лютого 2016 року, нарахована позивачеві заробітна плата за жовтень 2015 року складає 3663 гр., за листопад 2015 року - 3916,21 гр.; середньоденна заробітна плата становить 124 грн. 25 коп. (а.с.13).

Наказом № 137-К від 09 грудня 2015 року ОСОБА_3 прийнята на роботу з 10 грудня 2015 року на посаду начальника відділу по роботі з населенням ТОВ «Керуюча компанія «Сумитехнобудсервіс» (а.с. 37).

Згідно довідки ТОВ «Керуюча компанія «Сумитехнобудсервіс» №б/н від 18 березня 2016 року заробітна плата ОСОБА_3 за грудень 2015 року становить 1600 гр., за січень, лютий 2016 року - по 2300 гр., всього 6 200 грн. (а.с.34).

Постановою державного виконавця від 03 грудня 2015 року накладено арешт на кошти відповідача як боржника в банківських установах при примусовому виконанні судових рішень у зведеному виконавчому провадженні в межах стягнення 1 970 526,63 гр. (а.с.22-23).

Відповідно до ч. 1 ст. 83 КЗпП України, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітю дитину - інваліда з дитинства підгрупи А І групи.

Згідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» № 100 від 08 лютого 1995 року, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих в п. п. 6, 20 постанови № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є, відповідно, обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

З обставин справи вбачається, що в цивільній справі є дві довідки відповідача про розмір заробітної плати позивача: про нараховану їй заробітну плату за жовтень - листопад 2015 року, з якої сплачувались страхові внески за розрахунковий період і яка враховується для розрахунку середньої заробітної плати, і саме з врахуванням цього розміру нарахованої заробітної плати обчислена середньоденна заробітна плата - 124, 25 гр., розмір якої сторонами не оспорюється, а також довідка про заборгованість перед позивачем по заробітній платі за жовтень - грудень 2015 року на загальну суму 15752, 6 гр., тобто на ту суму, яка безпосередньо підлягає виплаті позивачеві, що визнав і відповідач в заяві про часткове визнання позовних вимог (а.с. 12, 13, 20 - 21).

Розміри суми заробітної плати, вказані в зазначених документах, свідчать про те, що суд, стягнувши заборгованість по заробітній платі в сумі 15752, 6 гр., помилково зазначив, що з неї підлягають утриманню податки і обов'язкові платежі, оскільки заробітна плата за кожний місяць в довідці від 10 лютого 2016 року зазначена вже після утримання з неї вказаних платежів. Стягнення саме цієї суми як заборгованості по заробітній платі, яка належить до виплати позивачеві, сторонами не оспорюється.

Суму саме нарахованої заробітної плати за грудень 2015 року відповідач суду не надавав.

Таким чином, з вказаної суми не підлягають відрахуванню передбачені законом обов'язкові платежі.

Крім того, є невірним визначений судом першої інстанції розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 7 грудня 2015 року (4 грудня 2015 року було останнім днем роботи) по день розгляду справи в суді - 18 березня 2016 року, тобто за 73 робочих дні, оскільки він суперечить вимогам ст. 117 КЗпП України, яка не передбачає на час виникнення спірних правовідносин при його визначенні зменшення на суму заробітної плати, отриманої за новим місцем роботи.

Є обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні складе 124, 25 гр. х 73 дні = 9070,25 гр., і з цієї суми підлягають відрахуванню передбачені законодавством податок на доходи фізичних осіб і обов'язкові збори.

За наведених обставин оскаржуване рішення суду першої інстанції не можна визнати законним та обґрунтованим, а тому воно підлягає зміні.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача в доход держави пропорційно до задоволених вимог підлягає стягненню судовий збір за апеляційне оскарження рішення суду позивачем, яка за законом звільнена від сплати судового збору.

Позивач просила стягнути на її користь суму, що дорівнює 15752,6 гр. + 9070,25 гр. = 24822,85 гр., а суд стягнув 15752,6 гр. + 5624,95 гр. = 21377,55 гр., тобто різниця між вказаними сумами складає 24822,85 гр. - 21377,55 гр. = 3445,3 гр., що складає 14 % від ціни позову 24822,85 гр.

Відповідно до п/п 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з врахуванням розміру мінімальної заробітної плати 1378 гр., при зверненні позивача як фізичної особи до суду з позовом підлягав сплаті судовий збір, від чого вона законом звільнена, в сумі 1378 гр. х 0,4 гр. = 551, 2 гр., тобто в мінімальному розмірі, а при апеляційному оскарженні рішення суду підлягав сплаті судовий збір в сумі 551, 2 гр. х 0, 14 х 1, 1 гр. = 84,88 гр.

Саме ця сума підлягає стягненню з відповідача в доход держави.

Згідно п. п. 3, 4 ч. 1, ч. ч. 2, 3 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права; невідповідність висновків суду обставинам справи, норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 березня 2016 року в даній справі в частині вирішення позовних вимог про стягнення на користь ОСОБА_3 грошових сум змінити і викласти резолютивну частину рішення в цій частині в такій редакції:

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Стягнути з комунального підприємства «Сумижитло» Сумської міської ради на користь ОСОБА_3 заборгованість по заробітній платі в сумі 15752,6 гр.

Стягнути з комунального підприємства «Сумижитло» Сумської міської ради на користь ОСОБА_3 середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в сумі 9070,25 гр. з послідуючим утриманням з зазначеної суми передбачених законом податку з доходів фізичних осіб і зборів.

В іншій частині рішення суду залишити без зміни.

Стягнути з комунального підприємства «Сумижитло» Сумської міської ради в доход держави судовий збір в сумі 84,88 гр. на рахунок код бюджетної класифікації доходів бюджету - 22030101, рахунок 0002, МФО 837013, , отримувач УК у м. Сумах (м. Суми), 22030001, банк отримувача ГУДКСУ у Сумській області.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: