Номер провадження 2/289/47/16
Справа № 289/1542/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2016 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Невмержицького І.М.,

при секретарі Шуба В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спірного майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на частину спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1, посилаючись на те, що під час спільного шлюбного життя придбали разом з відповідачем 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами та капітальний гараж, на даний час шлюб розірваний, а тому просила суд визнати спірне майно спільною сумісною власністю подружжя, визнати за нею право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими спорудами та на 1/2 частину капітального гаража.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримала, при цьому пояснила, що вона 24 липня 1998 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_2. Від цього шлюбу у них народилася дитина - син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, котрий на даний час проживає з позивачкою. Згідно Договору купівлі-продажу 1/2 ідеальної частини жилого будинку від 09 січня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Радомишльського нотаріального округу Бойко В.М. - ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_2 купив належну продавцю на праві власності 1/2 ідеальну частину житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 з господарськими спорудами та будівлями, продаж вчинений за 4 050,00 грн., в подальшому ОСОБА_2 зареєстрував в БТІ право власності на придбаний об»єкт нерухомості. Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 07 квітня 2009 року за ОСОБА_2 було визнано право власності на самовільно збудований капітальний гараж Г-1, розміром 3,60х4,00м. та на прибудову до гаража А-2 розміром 3,60х6,90м., загальною вартістю 54 503,00 грн. в АДРЕСА_1. Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 05 жовтня 2012 року шлюб між нею та відповідачем був розірваний, син для подальшого утримання та виховання був залишений з нею, а так як на даний час бувший чоловік перешкоджає їй в користуванні спільно нажитим майном,у неї виникла необхідність оформити на себе право власності на частину майна, а тому і просила суд визнати за нею право власності на 1/4 ідеальну частину житлового будинку з господарськими спорудами та на 1/2 ідеальну частину капітального гаража, що розташовані за адресою: м. Радомишль Житомирської області по АДРЕСА_1

В судовому засіданні ОСОБА_2 з»явився, з позовними вимогами погодився в повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 24 липня 1998 року ОСОБА_1 (маючи дошлюбне прізвище - ОСОБА_1) зареєструвала шлюб з ОСОБА_2. Від цього шлюбу у них народилася дитина - син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, котрий на даний час проживає з позивачкою.

Згідно Договору купівлі-продажу 1/2 ідеальної частини жилого будинку від 09 січня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Радомишльського нотаріального округу Бойко В.М. - ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_2 купив належну продавцю на праві власності 1/2 ідеальну частину житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 з господарськими спорудами та будівлями, продаж вчинений за 4 050,00 грн. (а.с.08).

З інформації КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» від 10.08.2015 року за № 558 вбачається, що за ОСОБА_2 зареєстроване право власності на 1/2 ідеальну частину житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 з господарськими спорудами та будівлями (а.с.10).

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 07 квітня 2009 року за ОСОБА_2 було визнано право власності на самовільно збудований капітальний гараж Г-1, розміром 3,60х4,00м. та на прибудову до гаража А-2 розміром 3,60х6,90м., загальною вартістю 54 503,00 грн. в АДРЕСА_1 (а.с.9).

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 05 жовтня 2012 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був розірваний, син для подальшого утримання та виховання був залишений з позивачкою (а.с.07).

У відповідності до ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є рівним, при цьому при поділі майна, суд може відступити від засад рівності часток подружжя при наявності обставин, що мають істотне значення. Зокрема, якщо один з подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім»ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім»ї.

Доказів про такі обставини щодо ОСОБА_2 позивачкою ОСОБА_1 в судовому засіданні не надано.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, при цьому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Приймаючи до уваги викладене та оцінивши всі докази та обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 підлягають до задоволення.

На підставі ст. 88 ЦПК України, суд вирішує питання судових витрат у справі.

На підставі викладеного, згідно ст.ст. 3, 4, 15, 31, 60, 118-120, 123, 124, 131, 133, 134, 135 ЦПК України, ст.ст. 60, 61, 62, 63, 65, 69, 70, 71, 73 Сімейного кодексу України, ст.ст. 355, 364, 366, 368, 369, 372, 373, 377, 530, 1046 Цивільного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити .

1. Визнати спірне майно спільною сумісною власністю подружжя.

2. Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, прож.в АДРЕСА_1, право власності на 1/4 ід. частину житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований в АДРЕСА_1.

3. Визнати за ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 1/2 ід. частину капітального гаража Г-1, розміром 3,60х4,00м. та на прибудову до гаража А-2 розміром 3,60х6,90м., загальною вартістю 54 503,00грн.в АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 250,00 грн. судових витрат, пропорційно задоволених позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд протягом десяти днів, починаючи з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів, з дня отримання копії рішення.

Суддя І. М. Невмержицький