Справа № 128/4156/14-ц
УХВАЛА

Іменем України

25 березня 2016 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: Бондаренко О.І.,

при секретарі: Нагірняк Т.А.,

за участю представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці заяву ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 28 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, за участю третьої особи без самостійних вимог Служби у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації про визнання недійсним договору дарування, -

встановив:

16.02.2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаною заявою. Обґрунтовуючи підстави для скасування рішення суду та його перегляду в звязку з нововиявленими обставинами посилається на те, що 20.01.2016 року йому стали відомі істотні для вирішення даної справи обставини, які не були і не могли бути відомі на час розгляду справи, а саме правовий висновок Верховного Суду України від 20.01.2016 року, відповідно до якого норма ст. 177 СК України, ст. 16 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», яка передбачає необхідність отримання попереднього дозволу органу опіки і піклування на укладення батьками договору щодо майна, право на яке має дитина, спрямована на захист майнових прав дітей, відтак підставою для визнання недійсним договору щодо майна, право на яке має дитина, є не сам по собі факт відсутності попереднього дозволу органу опіки і піклування на укладення такого договору, а порушення в результаті його укладення майнових прав дитини. ОСОБА_2 вважає, що укладення оспорюваного правочину без попереднього дозволу органу опіки і піклування не призвело до звуження існуючих прав неповнолітньої ОСОБА_4, оскільки вона мала лише право користування житловим будинком та не мала права власності на даний будинок.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_2 ОСОБА_1 заяву підтримав із вказаних в ній підстав, просив її задовольнити, рішення суду від 28.11.2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Інші учасники судового розгляду в судове засідання не зявилися по невідомим суду причинам, судом належним чином та в установленому законом порядку повідомлялися про дату, час та місце розгляду заяви.

Представник третьої особи без самостійних вимог Служби у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації ОСОБА_6 в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій просить заяву розглянути в її відсутність, проти задоволення заяви ОСОБА_2 заперечує.

Відповідно до ч.1 ст. 365 ЦПК України заява про перегляд судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами розглядається у судовому засіданні. Заявник та інші особи, які беруть участь у справі, повідомляються про час і місце засідання. Неявка цих осіб не є перешкодою для розгляду заяви.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи та заяви, суд встановив, що дана заява ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з поданої заяви, та було підтверджено в судовому засіданні, ОСОБА_2 вважає нововиявленими обставинами правовий висновок Верховного Суду України від 20 січня 2016 року в справі № 6-2940 цс 15.

Так, підстави для перегляду рішення за нововиявленими обставинами передбачені ст. 361 ЦПК України, та заявник в поданій заяві посилається на підстави, передбачені п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України, а саме: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30.03.2012 року «Про практику застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами», обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили. Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, тавплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Отже, правовий висновок Верховного Суду України не може бути підставою для скасування рішення суду за нововиявленими обставинами, оскільки за своєю природою він не є юридичним фактом, а викладені в ньому висновки є обовязковими при вирішенні справи під час її судового розгляду із застосуванням відповідних норм права, які в ньому викладені. Правовий висновок, на який посилається ОСОБА_2, постановлений вже після набуття рішенням законної сили, та обставини справи, на які вказує ОСОБА_2, посилаючись на вказаний правовий висновок Верховного Суду України, були відомі на час розгляду справи та висновку суду, що оспорюваним договором порушено права неповнолітнього на житло, не спростовують.

Судом встановлено та не заперечувалося сторонами, що на час укладення договору дарування позивачка ОСОБА_3, її неповнолітня дочка ОСОБА_4, в інтересах якої подано позов, іншого житла не мали, та були зареєстровані і проживали в будинку як члени сімї відповідачки ОСОБА_5, відповідно укладення даного договору дарування порушувало майнові права неповнолітньої ОСОБА_4 на користування житлом, оскільки вона не була членом сімї ОСОБА_2, в звязку з чим втрачала право користуванням житлом на підставі ст. 405 ЦК України.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що вказані заявником обставини, які є предметом даної заяви, не є нововиявленими для даної справи та не можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні від 28.11.2014 року.

Керуючись постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30.03.2012 року «Про практику застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами», ст.ст. 361-365 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Заяву ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 28 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, за участю третьої особи без самостійних вимог Служби у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації про визнання недійсним договору дарування залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції.

Апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: /підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя:

Секретар: