Справа № 461/1974/16 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 22-ц/783/4061/16 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів - Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.,

секретаря Фейір К.О.

з участю відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на рішення Галицького районного суду м. Львова від 12 травня 2016 року у справі за позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_2, з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Львівського комунального підприємства «Цитадель-Центр», Львівської міської ради, Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, про виселення з самовільно зайнятих приміщень, зобов'язання до вчинення дій,-

встановила:

В березні 2016 року позивач Галицька районна адміністрація Львівської міської ради звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2, з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Львівського комунального підприємства «Цитадель-Центр», Львівської міської ради, Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, про виселення з самовільно зайнятих приміщень, зобов'язання до вчинення дій.

В обґрунтування вимог покликається на те, що нежитлові приміщення у буд. АДРЕСА_1 є власністю територіальної громади міста. 31.07.2015 року встановлено наявність перегородки між приміщеннями інд. 1-39 та інд. 1-41, що призвело до обмеження доступу до приміщення інд. 1-40 та більшої частини приміщення інд. 1-39 та 1-41. Комісією встановлено, що доступ до приміщень обмежили мешканці квартири № 7а.

Позивач просив суд виселити ОСОБА_2, мешканця квартири № 7а, з приміщень під літ.1-39, 1-40 та 1-41, які знаходяться на третьому поверсі АДРЕСА_1 зобов»язати відповідача привести зазначені приміщення до попереднього стану.

Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 12 травня 2016 року відмовлено в позові Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_2, з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Львівського комунального підприємства «Цитадель-Центр», Львівської міської ради, Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, про виселення з самовільно зайнятих приміщень, зобов'язання до вчинення дій.

Рішення суду оскаржив представник позивача Галицька РА ЛМР, вважає рішення незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

В апеляційній скарзі покликається на те, що в Акті обстеження приміщень по АДРЕСА_1 від 31.07.2015 р., яке проведене представниками управління комунальної власності, Галицької районної адміністрації ЛМР та ЛКП «Цитадель-Центр», зазначено, що під час обстеження виявлено стінку, що розділяє приміщення під інд. 1-39 і приміщення під інд. 1-41 на дві частини, внаслідок чого доступ до приміщення під інд. 1-40 і до більшої частини приміщення під інд. 1-39 та 1-41 на момент обстеження відсутній, що не відповідає технічній документації.

Крім цього, у додатку до Акту обстеження вказано, що доступ до зазначених приміщень може здійснюватись з квартири № 7а - власник ОСОБА_4, або з приміщення спільного користування.

Покликається на те, що невідомими особами замінено замки в дверях, які ведуть у приміщення під інд. 1-38, 1-39, 1-40, 1-41 на третьому поверсі будинку № АДРЕСА_1.

Спірні нежитлові приміщення є об'єктом права комунальної власності та знаходяться на балансі ЛКП «Цитадель-Центр».

Просить скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 12 травня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 подав заперечення на апеляційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, в якому просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення Галицького районного суду м. Львова від 12 травня 2016 року залишити без змін. В обґрунтування повідомив, що спірні приміщення на даний час є вільними, ніким, в тому числі і ним, не використовуються.

Представник позивача Галицької Районної адміністрації ЛМР, а також представники третіх осіб ЛКП «Цитадель-Центр», Львівської міської ради, Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 87-90), в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з»явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача на заперечення доводів скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить переконання про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що належних і допустимих доказів обмеження саме відповідачем доступу до нежитлових приміщень, їх зайняття суду не надано, відтак позов ГРА ЛМР ґрунтується на припущеннях, що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Виходячи з наявних матеріалів справи та досліджених судом поданих сторонами доказів, судова колегія в повній мірі погоджується з висновком місцевого суду, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що нежитлові приміщення загальною площею 812,6 кв.м. у АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 28.05.2010 р., належать на праві власності територіальній громаді м. Львова в особі Львівської міської ради (а.с. 5, 6).

Будинок № АДРЕСА_1 перебуває на обслуговуванні ЛКП «Цитадель-Центр».

Актом приймання-передачі від 31.03.2015 року підтверджується факт прийняття ЛКП «Цитадель-Центр» від ПАТ «Укртелеком» нежитлових приміщень площею 812,6 кв.м. по АДРЕСА_1 у задовільному стані (а.с. 7).

Згідно із довідкою ГРА ЛМР від 06.04.2015 року № 354 та листа ЛКП «Цитадель-Центр» від 08.04.2015 року, нежитлові приміщення в будинку АДРЕСА_1 є вільними та ніким не використовуються (а.с. 8, 9).

Однак, 31.07.2015 року ЛКП «Цитадель Центр» скеровано лист начальнику управління комунальної власності проте, що нежитлове приміщення третього поверху за адресою АДРЕСА_1 а саме кімната загальною площею 14,8 кв.м. під інд. 47 самовільно зайнята мешканкою квартири № 7 ОСОБА_5, а нежитлове приміщення третього поверху туалет загальною площею 2,7 кв.м. під інд. 39, 40 самовільно зайняла мешканець квартири №7а ОСОБА_2 Просить вжити заходів згідно вимог чинного законодавства (а.с. 10).

Того ж дня, 31.07.2015 року управлінням комунальної власності ДЕП ЛМР складено акт № 848-НП/15, в якому зазначено, що у згаданому вище будинку виявлено влаштовану перегородку між приміщеннями інд. 1-39 та інд. 1-41, що призвело до обмеження доступу до приміщення інд. 1-40 та більшої частини приміщення інд. 1-39. Замінено замки на дверях у приміщення інд. 1-38, 1-39, 1-40 та 1-41.

Відповідно до довідки з місця проживання про склад сі»ї і прописку, виданої ЛКП «Цитедаль-Центр» 24.11.2015 року № 4814, ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 19).

Звертаючись з позовними вимогами Галицька РА ЛМР просить виселити відповідача ОСОБА_2 з самовільно зайнятих нежитлових приміщень та зобов'язати його привести спірні нежитлові приміщення привести до попереднього стану.

Статтею 143 Конституції України закріплено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальній громаді належить право комунальної власності, зокрема, на рухоме і нерухоме майно, житловий фонд, нежитлові приміщення, та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності.

Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб'єктів. Об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Спірні вищезгадані нежитлові приміщення перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Львова, і лише вона має право ними користуватися та розпоряджатися.

В свою чергу позивач вважає, що відповідач ОСОБА_2 самовільно захопив нежитлове приміщення, яке належить територіальній громаді м. Львова.

При цьому, відповідач ОСОБА_2 заперечує факт самовільного захоплення нежитлових приміщень, стверджує, що такі на даний час є вільними і ніким, в тому числі ним, не використовуються.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Статтею 57 ЦПК передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експерта.

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач Галицька РА ЛМР в позовній заяві, предметом якої є немайнові вимоги про виселення та зобов'язання до вчинення дій, визначивши відповідачем ОСОБА_2 не навів належних та беззаперечних доказів, які пов»язують останнього з спірними правовідносинами та свідчать про однозначне порушенням ним прав, свобод чи інтересів позивача.

Будь яких інших належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України, апелянтом не представлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Рішення відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради - відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 12 травня 2016 року- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

О.Ф. Павлишин