АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/6025/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1799/К/16 Папарига В.А.
Категорія № 34 (1) Доповідач - Митрофанова Л.В.
УХВАЛА

Іменем України

29 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Митрофанової Л.В.

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар: Маслова К.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4та її представника - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 02 липня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт», третя особа ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом до відповідачів ОСОБА_4 та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» (надалі - ПрАТ «СК «Український страховий стандарт»), який уточнив 23.02.2016 року (а.с. 140) та просив стягнути з ПрАТ «СК «Український страховий стандарт»в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою - 5347,49 грн., а з ОСОБА_4 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою - 500 грн. франшизи та в рахунок відшкодування моральної шкоди - 8000 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що 11 червня 2015 року о 18.30 годин відповідач ОСОБА_4, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул.. Дніпропетровське шосе у м. Кривому Розі, проявила неуважність до дорожньої обстановки, не вибрала межі безпечної швидкості, не витримала безпечної дистанції та допустила наїзд на автомобіль НОМЕР_2 під його керуванням, коли він зупинився у крайній лівій смузі для здійснення маневру розвороту. Своїми діями ОСОБА_4 порушила вимоги п.п. 2.3 б, 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху. Внаслідок ДТП автомобіль НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження.

16 липня 2015 року постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_4 визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та її притягнуто до відповідальності. Постанова набрала законної сили 28.07.2015 року.

Автомобіль «Daewoo Lanos» д/н НОМЕР_3 належить на праві приватної власності ОСОБА_6, а він має право користуватися транспортним засобом, вписаний в свідоцтво про реєстрацію та в день ДТП він керував даним автомобілем.

Відповідно до полісу АІ/0900519 цивільна-правова відповідальність будь-якого водія, що керує забезпеченим транспортним засобом «Renault Fluence 2.0» д/н НОМЕР_4 є застрахованою у ПрАТ СК «Український страховий стандарт» з лімітом відповідальності на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну у розмірі 50000 гривень. Договір страхування укладено на ім'я ОСОБА_4.

Його мати, як власник транспортного засобу звернулася до ПрАТ СК «Український страховий стандарт», подала повідомлення про настання страхового випадку, заяву про страхове відшкодування та 25.05.2015 року отримала частину страхового відшкодування у сумі 26781,72 грн.

Згідно Висновку експертного дослідження, вартість відновлювального ремонту складає 38862,51 грн., а сума матеріальної шкоди,спричиненої пошкодженням автомобіля - 32738,07 грн.

Просив стягнути з ПрАТ «СК «Український страховий стандарт»в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою - 5347,49 грн., а з ОСОБА_4 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою - 500 грн. франшизи та в рахунок відшкодування моральної шкоди - 8000 грн., яка виразилась в тому, що він пережив важкий стрес та дуже нервував коди попав в ДТП. Певний час не міг спокійно спати, а також йому довелося нести витрати на ремонт автомобіля самостійно, бо він розумів, що повністю на страхову компанія розраховувати не може, він витратив останні кошти, що були розраховані на сімейні потреби.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 02 липня 2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ПрАП «Страхова компанія «Український страховий стандарт» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 500 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди - 2000 грн. та в рахунок відшкодування витрат понесених на сплату судового збору 598 грн. 32 коп.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 5347 грн. 49 коп. та в рахунок відшкодування витрат понесених на сплату судового збору 504 грн. 08 коп.

В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду в частині стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди в розмірі 5347 грн. 49 коп., судового збору в розмірі 504 грн. 08 коп.та ухвалення в цій частині нового рішення, яким зазначене відшкодування матеріальної шкоди та судового збору покласти на відповідача ОСОБА_4

На думку представника відповідача, судом безпідставно було прийнято рішення про стягнення зі страхової компанії доплати до страхового відшкодування, оскільки в матеріалах справи відсутні докази оплати ремонту автомобіля НОМЕР_5, в рішенні суду також відсутні посилання на наявність чи відсутність в матеріалах справи документів, що встановлюю даний факт, а тому, на думку представника ПрАТ «СК «Український страховий стандарт», різницю між страховим відшкодуванням та фактичним розміром шкоди має сплачувати безпосередній завдавач шкоди - ОСОБА_4

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 16.07.2015 року, відповідач ОСОБА_4 притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України та на неї накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. (а.с. 7). Постанова набрала законної сили.

Згідно даної постанови, 11.06.2015 року, близько о 18.30 годин, водій ОСОБА_4 керуючи автомобілем НОМЕР_6 по вулиці Дніпропетровське шосе у м. Кривому Розі Дніпропетровської області в крайній лівій смузі проявила неуважність до дорожньої обстановки, не вибрала межі безпечної швидкості, не витримала безпечної дистанції та допустила наїзд на автомобіль НОМЕР_7 під керуванням водія ОСОБА_2, який зупинився у крайній лівій смузі для здійснення маневру розвороту. Внаслідок наїзду автомобілі отримали механічні пошкодження, при ДТП постраждала пасажир автомобіля «Daewoo Lanos» ОСОБА_8 Своїми діями ОСОБА_4 порушила вимоги п.п. 2.3 б, 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження. Згідно висновку експертного авто-товарознавчого дослідження № Д/24/07/15 по визначенню матеріального збитку від 17.07.2015 року, сума матеріальної шкоди, спричиненої автомобілю складає 32738,07 грн., сума відновлювального ремонту складає 38862,51 грн. (а.с. 10-23).

Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8, власником автомобіля НОМЕР_2 є ОСОБА_6, із зазначенням того, що ОСОБА_2 має право користування даним транспортним засобом (а.с. 6).

14 червня 2014 року між ОСОБА_4 та ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» було укладений поліс № АІ/0900519 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зі строком дії з 15.06.2014 року по 14.06.2015 року. (а.с. 8).

28 липня 2015 року від ОСОБА_6 до ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» надійшла заява про виплату страхового відшкодування та 25 серпня 2015 року відповідачем перераховано на користь ОСОБА_6 - 26781,72 гривні (а.с. 98, 110).

Вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_2 становить 29642 грн. 40 коп., що вбачається з квитанції до прибуткового касового ордеру № 102 від 13.10.2015 року ФОП ОСОБА_9, накладних та нарядів-замовлень (а.с. 114-120).

Ухвалюючи рішення про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди в розмірі 500 грн. та моральної шкоди - 2000 грн., а також судових витрати в розмірі 598 грн. 32 коп., суд першої інстанції виходив з обґрунтованості цих позовних вимог та наявності правових підстав для їх задоволення.

В цій частині рішення суду сторонами не оскаржено, у зв'язку з чим, на підставі частини 1 статті 303 ЦПК України і зважаючи на роз'яснення, викладені в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 р., згідно яких під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 заподіяних збитків у вигляді розміру франшизи - 500 грн. та моральної шкоди в розмірі 2000 грн., не перевіряє.

Ухвалюючи рішення про стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди в розмірі 5347 грн. 49 коп., суд першої інстанції виходив з обов'язку страхової компанії виплатити страхове відшкодування в повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до п. 1.8 ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV, страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору.

В статті 9 Закону № 1961-IV зазначено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого.

Згідно п. 12.1. ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

14 червня 2014 року між страхувальником ОСОБА_4 та страховиком ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» укладений поліс № АІ/0900519 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зі строком дії з 15.06.2014 року по 14.06.2015 року, ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну - 50000 грн., розмір франшизи - 500 грн. (а.с. 8).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкоди, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно пункту 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»: відповідно до ст. 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 ст. 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку з цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України залучити до участи у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме до страховика є підставою для відмови в позові до завдача шкоди у відповідному розмірі.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з подальшими змінам, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 22.1 статті 22 Зазначеного Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

З матеріалів справи встановлено, що 25 серпня 2015 року ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» провела виплату страхового відшкодування в сумі 26781,72 грн. (а.с. 98, 110) в той час, як відповідальність страховика встановлена в розмірі 50000 грн.

Колегія вважає, що суд, ухвалюючи рішення, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» суми матеріальної шкоди в розмірі 5347,49 грн., яка є різницею між сумою матеріальної шкоди, яка встановлена висновком експертного авто-товарознавчого дослідження № Д/24/07/15 по визначенню матеріального збитку від 17.07.2015 року(а.с. 10-23) та витратами на відновлювальний ремонт автомобіля «Daewoo Lanos», що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру, накладними, нарядами-замовленнями (а.с. 114-120), що спростовує доводи апеляційної скарги ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» про те, що зазначена сума є податком на додану вартість та виплачується страховою компанією тільки після надання документів, які підтверджують факт проведення відновлювального ремонту автомобіля.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» - відхилити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 02 липня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: