РІШЕННЯ

Іменем України

25.02.2016 року Франківський районний суд м.Львова

в складі:

головуючого-судді Лозинського Б.М.

за участі секретаря судових засідань- Попика А.Б.

позивача- ОСОБА_1

представника позивача- ОСОБА_3

відповідачки- ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на 1/6 частку квартири, суд, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить суд припинити право власності на 1/6 частку у спільному майні квартирі АДРЕСА_1, яка належить відповідачці ОСОБА_2 та визнати право власності на 1/16 частку квартири АДРЕСА_1, за ним ОСОБА_1.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що зідно свідоцтв про право на спадщину р.№1097 від 17.06.2009 року посвідченого П'ятою Львівською державною нотаріальною конторою він є власником 2/3 (від ? спадкового майна) частини квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно договору дарування від 21.04.2010 року реєстровий № 1126 посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Петелькою І.В. він є власником ? частини квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідачці по справі належить 1/6 у даній квартирі на підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті їхнього батька.

Після оформлення своїх спадкових прав відповідачка не вселялась у квартиру та не проживала жодного дня у даній квартирі, вимоги про викуп її частки не виставляла.

31.08.2015 року відповідачка по справі самовільно, шляхом вривання у квартиру вселилась разом зі своїм чоловіком та влаштовує цілодобово у квартирі скандали, курить у квартирі де проживає малолітня онука позивача, чинить тиск на нього та на його доньку, з вини відповідачки донька та онука позивач постійно плаче, не спить та перебуває у нервовому напруженні.

На неодноразові прохання позивача вирішити спір у добровільному порядку відповідачка не погоджується, влаштовує крики, сварки, з приводу чого позивач змушений звертатись в правоохоронні органи.

Позивач пропонував відповідачці виплатити грошима вартість її частки в квартирі згідно ринкових цін, однак вона не погодилась оскільки оцінила свою частку значно дорожче.

Позивач виходив з того, що спірна квартира не може бути поділеною, а частка сестри - відповідачки в ній є незначною і не може бути виділена в натурі. Окрім того, відповідачка проживає разом з чоловіком у квартирі АДРЕСА_3 і не має потреби в житлі.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, дав аналогічні пояснення викладеним у позові, доповнивши, що на даний час він вніс кошти у розмірі 117 485,00 гривень, як компенсацію вартості належної відповідачці 1/6 частки у квартирі АДРЕСА_1, згідно висновку № від 053/15 від 14.12.2015 року. Просить позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, надала пояснення аналогічні вище наведеними, просила позов задовольнити.

Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, заперечувала проти його задоволення, посилаючись на те, що хоча вона і є власником ? частини двох кімнатної квартири АДРЕСА_3, однак ? вказаної квартири належить її синові, який має свою сім'ю, тому їй та її чоловікові інколи складно знайти спільну мову з сином і разом проживати, тому їй потрібна 1/6 частина в квартирі АДРЕСА_1, оскільки вона хоче нею користуватися, крім того, вказала, що в неї дуже хороші стосунки з донькою позивача та онукою і вона хоче з ними разом проживати. Крім того, вказала, що квартира в якій вона є власником ? є малої площі трохи більше 40 м. кв. і їй мало даної площі для проживання.

Вказала суду, що в неї дуже напружені стосунки з позивачем по справі, з приводу неправомірних дій на її погляд зі сторони брата, вона неодноразово зверталась до правоохоронних органів.

Заслухавши пояснення учасників процесу, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по всі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у позов слід задовольнити з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, квартира АДРЕСА_1 складається з 2-х житлових кімнат та кухні, житловою площею 29,6 кв.м, загальна площа 48,3 кв.м. та площа підвалу 1,5 кв.м. зі всіма комунальними вигодами та належить на праві спільної часткової власності сторонам по справі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а саме співвласнику ОСОБА_1 належить на праві власності 5/6 ідеальних частин вказаної квартири, співвласнику ОСОБА_2 належить на праві власності 1/6 ідеальна частка вказаної квартири.

Статтею 316 ЦК України дано визначення поняття права власності, згідно якого правом власності є право особи на майно,яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Як зазначено у ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном закріплений у ст.41 Конституції України та с т.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно ст.357 ч.1 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 2 ст.321 ЦК України особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Права власника квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України та передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, розпоряджатись ним на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Як випливає із ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до п.14 постанови Пленуму ВСУ №20 від 22.12.1995р."Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", квартира, яка є спільною частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо сторонам виділити ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Відповідно до ст. 183 ЦК України, подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно ст.365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною,спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Як вбачається із змісту даної норми законодавець визначив три самостійні підстави, кожна з яких окремо може слугувати приводом для припинення права власності на частку в спільному майні, однак, за умови, що таке припинення не задасть істотної шкоди співвласнику.

Із висновку № 053/15 судової будівельно-технічної експертизи по вказаній справі складеної ---14.12.2015 року, що здійснена на підставі ухвали Франківського районного суд м.Львова від 04.11.2015 року вбачається, що дійсна ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 становить 117450 грн./а.с.42-61/.

Площа квартири АДРЕСА_1 , яка приходить на ідеальну частку (1/6 частини), що належить ОСОБА_2 становить 8,05 м.кв. від загальної площі квартири.

Площа квартири АДРЕСА_1 , яка приходить на ідеальну частку (5/6 частини), що належить ОСОБА_1 становить 40,25 м.кв. від загальної площі квартири.

Технічна можливість виділу в натурі ідеальної частки(1/6 частини), що належить ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1, із влаштуванням окремого входу, кімнати, санвузла та кухні відсутня, згідно з ч.2 ст.183 ЦК, та п.2.13, 2.21, 2.22, 2.24, 2.27 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення».

Технічна можливість виділу в натурі ідеальної частки(5/6 частини), що належить ОСОБА_1, із влаштуванням окремого входу, кімнати, санвузла та кухні відсутня, згідно з ч.2 ст.183 ЦК, та п.2.13, 2.21, 2.22, 2.24, 2.27 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення».

Дійсна ринкова вартість ідеальної частки(1/6частини), що належить ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 становить 117 450 гривень.

Як зазначено у п.7 постанови Пленуму ВСУ №20 від 22.12.1995р."Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", оскільки, суд за чинним законодавством вирішує спори учасників спільної власності щодо розпорядження чи користування майном, то не слід розглядати як неправомірне позбавлення права власності присудження грошової компенсації за частку у спільній власності, якщо її неможливо виділити або поділити майно в натурі чи спільно користуватись ним.

В ході розгляду справи встановлено, що частка ОСОБА_2 у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 становить 1/6 частину і є незначними. Технічний виділ даної частки є неможливий. Реальний поділ квартири АДРЕСА_1 між співвласниками є неможливий.

Суд бере і до уваги належні докази заяви позивачів на дії відповідачів до правоохоронних органів, оскільки з матеріалів справи вбачається, що цивільний спір між сторонами супроводжується міжособистим конфліктом, що свідчить лише про те, що у квартирі АДРЕСА_1 разом проживати не можуть

Згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї прописку ЛКП «Південне» №457 від 06.02.2016 року ОСОБА_2 є співвласником ? частини квартири має постійне місце проживання та зареєстрована у квартирі АДРЕСА_3.

Як вбачається із свідоцтва на спадщину за законом від 17.06.2009 року ОСОБА_2 належить 1/6 частина квартири АДРЕСА_1.

Також в судовому засіданні з'ясовано, що відповідачка в спірній квартирі не проживає, іншим житлом забезпечена. Суду не представлено жодних доказів, які б свідчили, що припинення права власності відповідачки на частку у квартирі може завдати істотної шкоди її інтересам.

Відповідно до ч.2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Квитанція №0.0.505844986.1 від 16.02.2016 року підтверджує, що ОСОБА_1 вніс на депозитний рахунок територіального управління державної судової адміністрації у Львівській області 117 485 гривень, а саме вартість 1/6 ідеальної частки квартири АДРЕСА_1.

За вимогами ст. ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільного права та інтересів є визнання права, припинення дії, яка порушували право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

З огляду на вказані обставини, суд вважає, що спільне володіння та користування сторін спірною квартирою є неможливим, а з врахуванням відсутності можливості її реального поділу та неможливості виділення частки відповідачки в натурі, внесення позивачем на депозитний рахунок вартості частки відповідачки - 117485,00 гривень, суд дійшов висновку, що право відповідачки на належну їй частку слід припинити, стягнувши в її користь компенсацію її вартості, що внесена позивачами на депозитний рахунок та визнати за позивачем право власності на належну відповідачці частку у спільній власності - квартирі АДРЕСА_1 . Таке припинення права власності відповідачки не завдасть шкоди відповідачці, оскільки остання забезпечена житлом, про що сама ствердила в судовому засіданні та підтверджується поданими доказами.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнти.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

позовні вимоги - задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_2 на 1/6 частку кв. АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частку кв. АДРЕСА_1, яка належить відповідачці ОСОБА_2.

Виплати ОСОБА_2 кошти в сумі 117485,00 грн., які були внесені позивачем ОСОБА_1 на депозитний рахунок Територіального управління державної судової адміністрації України у Львівській області.

Стягнути з ОСОБА_2 487,20 грн. на користь ОСОБА_1 судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ? витрат понесених за оплату експертизи у розмірі 1600 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення або з дня отримання його копії.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя Франківського

районного суду м. Львова: Лозинський Б.М.