Справа № 2-2181/11 Головуючий у 1 інстанції: Ковтуненко В.В.
Провадження № 22-ц/773/448/16 Категорія: 27 Доповідач: Завидовська-Марчук О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Завидовської-Марчук О.Г.,

суддів - Федонюк С.Ю., Грушицького А.І.,

при секретарі Перебойчуку Р.В.,

за участю представника заявника ОСОБА_1 «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про заміну стягувача у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 квітня 2011 року позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 в користь ПАТ «УкрСиббанк» - 699 627 грн. заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 09.10.2007 року.

Стягнуто з ОСОБА_4 в користь ПАТ «УкрСиббанк» 1700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення судового процесу.

У грудні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (далі ОСОБА_1) звернулося до суду із заявою про заміну стягувача у справі, посилаючись на те, що між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 21 вересня 2015 року було укладено договір факторингу №26, згідно з яким відбулося відступлення прав вимоги, і ОСОБА_1 набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до ОСОБА_4

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 20 січня 2016 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про заміну стягувача відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, заявник - ОСОБА_1 «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» подав апеляційну скаргу на цю ухвалу, в якій покликаючись на неповне зясування судом обставин справи при її постановленні, порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, просить вказану ухвалу скасувати та постановити нову, якою подану ними заяву про заміну стягувача задовольнити.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 подав письмове заперечення на апеляційну скаргу і просив її відхилити.

Заслухавши представника ОСОБА_1, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що в матеріалах справи відсутні відомості про наявність відкритого виконавчого провадження по стягненню заборгованості за кредитом з ОСОБА_4, а нормами діючого законодавства передбачено заміну сторони у справі лише в рамках відкритого виконавчого провадження.

Проте погодитись із таким висновком суду не можна з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи 18.11.2011 року Луцьким міськрайонним судом було видано виконавчий лист на виконання рішення цього суду від 27 квітня 2011 року про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором в сумі 699 627 грн. (а.с.52) та отримано представником позивача (довідковий лист до справи).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 жовтня 2012 року задоволено заяву АТ «УкрСиббанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлено строк предявлення виконавчого документу до виконання (а.с.48, 61), виданого у цій справі.

25.10.2012 року представником ПАТ «УкрСиббанк» отримано дублікат виконавчого листа на виконання рішення Луцького міськрайонного суду від 27 квітня 2011 року про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором (довідковий лист до справи).

Судом встановлено, що 21 вересня 2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» було укладено договір факторингу №26, згідно з яким відбулося відступлення прав вимоги, і ОСОБА_1 набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до ОСОБА_4, що підтверджується наявними у справі належними, беззаперечними доказами (а.с.63-66).

Із листа Першого відділу ДВС Луцького МУЮ Волинської області від 27.02.2016 року, доданого до заяви ОСОБА_4, поданої до апеляційного суду Волинської області вбачається, що на примусовому виконанні перебували виконавчі листи №0308/9869/12, виданий 25.10.2012 року та 2-1627, виданий 28.04.2009 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_4 в користь АКІБ «УкрСиббанк» 701447 грн. та 1432124,55 грн. боргу та судових витрат. Державними виконавцями відділу винесено постанови про повернення виконавчих листів стягувачу відповідно до п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки за боржником відсутнє майно для звернення стягнення. Станом на 22.02.2016 року відкриті виконавчі провадження про стягнення заборгованості з ОСОБА_4 в користь ПАТ «УкрСиббанк» - відсутні.

Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу (ст.37 ЦПК України, в тому числі і на стадії виконавчого провадження, яка є завершальною стадією судового провадження (ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», норми розділів VI-VII ЦПК України).

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 378 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пп. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч.5 ст.8 Закону України «Про виконавче провадження», ст.378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов'язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Крім того, норма ст.378 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме замінити сторону виконавчого провадження взагалі, а не лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту ст.ст.512, 514 ЦК України та ст.8 Закону України «Про виконавче провадження».

Не врахувавши вимог зазначених норм матеріального і процесуального права, суд не звернув увагу на те, що без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження.

В даному судовому засіданні представник ОСОБА_1 пояснив, що виконавчий лист, а згодом і дублікат цього виконавчого листа, який було звернуто до виконання, проте його було повернуто стягувачу без виконання, що підтверджується і наявними у справі доказами (а.с.52-53, 54, 61, довідковий лист до справи), проте цим доказам суд не дав правової оцінки і в повній мірі не зясував всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення заяви ОСОБА_1 «Фінансова компанія «Довіра та гарантія».

За таких обставин ухвалу суду не можна визнати законною і обґрунтованою, тому вона підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» задовольнити частково.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду від 20 січня 2016 року в даній справі скасувати і питання передати на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді