У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.03.2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд у складі:

головуючого судді Бенца К.К.,

при секретарі Коціпак З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Ужгороді клопотання Лумшорського дочірнього підприємства лікувально-оздоровчий комплекс «Полонина» приватного Закарпатського обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Закарпаттурист» про відстрочку виконання рішення суду від 26.03.2014 року ухваленого у цивільній справі № 712/13193/12 за позовом ОСОБА_1 до Закарпатського акціонерного товариства «Закарпаттурист», Лумшорського дочірнього підприємства лікувально-оздоровчий комплекс «Полонина» приватного Закарпатського обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Закарпаттурист» про стягнення невиплаченого при звільненні розрахунку,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_2 дочірнє підприємство лікувально-оздоровчий комплекс «Полонина» приватного Закарпатського обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Закарпаттурист» звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з заявою про відстрочку виконання рішення Ужгородського міськрайоного суду від 26.03.2014 року ухваленого у цивільній справі № 712/13193/12 за позовом ОСОБА_1 до Закарпатського акціонерного товариства «Закарпаттурист», Лумшорського дочірнього підприємства лікувально-оздоровчий комплекс «Полонина» приватного Закарпатського обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Закарпаттурист» про стягнення невиплаченого при звільненні розрахунку, до закінчення оздоровчого періоду 27 серпня 2014 року.

Мотивуючи вимоги заяви, заявник вказує на те, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 26.03.2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Закарпатського акціонерного товариства «Закарпаттурист», Лумшорського дочірнього підприємства лікувально-оздоровчий комплекс «Полонина» приватного Закарпатського обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Закарпаттурист» про стягнення невиплаченого при звільненні розрахунку задоволені, стягнуто із Лумшорського ДП ЛОК «Полонина» - 4 656 ,08 грн. розрахунку при звільненні та 55 440,00 грн . середньомісячної заробітної плати за період затримки розрахунку при звільненні.

Свою заяву про відстрочку виконання вказаного судового рішення, заявник обґрунтував наявністю обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, оскільки кошти, які надходять на розрахунковий рахунок підприємства є виключно коштами на оздоровлення дітей, а також просив врахувати , що на даний час на оздоровленні знаходяться діти з Донецької та Луганської областей , у звязку з чим просить суд відстрочити виконання рішення суду до закінчення оздоровчого періоду, а саме до 27 серпня 2014 року.

Сторони повторно в судове засіданні не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, про причини неявки не повідомляли, клопотань про відкладення розгляду справи та письмових заперечень до суду не надходило,

Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 217 ЦПК України надання відстрочки або розстрочки виконання є можливим і при ухваленні судового рішення. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України, у п. 37 постанови № 2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" відповідно до статті 217 ЦПК визначення порядку виконання рішення суду, надання відстрочки або розстрочки виконання, вжиття заходів для забезпечення його виконання за наявності для цього підстав зазначається безпосередньо в рішенні суду при його ухваленні. Заяви сторін або державного виконавця про вчинення судом таких же дій при виконанні рішення суду за наявності для цього підстав розглядаються в порядку, встановленому статтею 373 ЦПК, за результатами вирішення яких постановляється ухвала.

Слід зазначити, шо у ст. 373 ЦПК України закріплено положення, що за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Аналогічне положення міститься і в ст. 36 Закону України Про виконавче провадження відстрочка або розстрочка виконання, встановлення чи заміна способу і порядку виконання рішення допускається лише за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення, або роблять його неможливим.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року „Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Отже, Закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об'єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб. Такими обставинами не можна визнати ті, які викладені заявником в заяві, а саме надходження коштів на розрахунковий рахунок підприємства виключно на оздоровлення дітей. Вказані в заяві обставини, не можуть вважатися винятковим випадком в розумінні Закону.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що заява не підлягає задоволенню.

Разом з тим слід зазначити, що обставини на які посилається заявник у заяві, як на такі, що ускладнюють виконання судового рішення, не можуть бути судом прийняті до уваги, оскільки вони спростовуються вищенаведеним і нічим об'єктивно не підтверджуються.

Судом встановлено, що заявником не наведено у заяві про відстрочку виконання рішення суду обставин, які мають характер особливих або виняткових, оскільки обставини, на які послався заявник, такого характеру не носять, а тому і не можуть бути прийняті судом до уваги для надання відстрочки виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Боржником до поданої заяви про розстрочку виконання рішення не додано жодних доказів, які б підтверджували факт надходження коштів на розрахунковий рахунок підприємства виключно на оздоровлення дітей , не доведений до суду факт відсутності на розрахунковому рахунку підприємства коштів необхідних для стягнення у рахунок погашення стягнутої судом суми. Суду не надані будь-які докази про відсутність коштів у заявника.

Разом з тим слід зазначити, що заявник просив суд відстрочити виконання рішення суду до 27.08.2014 року.

Однак заява про відстрочку виконання рішення суду від 26.03.2014 року ухваленого у цивільній справі № 712/13193/12 передана з канцелярії Ужгородського міськрайонного суду для розгляду судді Бенца К.К. - 25.01.2016 року.

Як встановлено судом, колегією суддів палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області від 15.01.2015 року рішення Ужгородського міськрайонного суду від 26 березня 2014 року в частині стягнення 55 440,00 грн. середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні скасовано, ухвалено нове рішення , яким у вказаних вимогах ОСОБА_1 відмовлено, та ухвалою колегії суддів палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області від 15.01.2015 року заяву ОСОБА_1 про стягнення заробітної плати в сумі 4 656,08 грн. залишено без розгляду.

В подальшому колегією суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.04.2015 року рішення апеляційного суду Закарпатської області від 15.01.2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 15.01.2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В подальшому колегією суддів палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області від 26.06.2015 року рішення Ужгородського міськрайонного суду від 26 березня 2014 року залишено без змін.

Відповідно до ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Суд вважає, що вимоги заявника про відстрочку виконання рішення суду є порушенням принципів закріплених у ст. 3 ЦК України та вимог ст. 373 ЦПК України щодо наявності поважних причин для відстрочки виконання рішення суду.

Зокрема, вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення суду , суд враховує матеріальні інтереси сторін, наявність інфляційних процесів у економіці держави, а також те, що несплата заборгованості протягом тривалого часу порушує матеріальний інтерес кредитора та може призвести до негативних наслідків для нього. Слід зазначити, що відстрочка виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.

Оскільки передбачених законом підстав для відстрочки виконання рішення суду у справі не встановлено, обставини, на які заявник посилався не є достатніми і винятковими, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про відстрочку виконання судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява про відстрочку виконання рішення суду є необґрунтованою, а тому не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 60, 212, 217, 373 ЦПК України, ст. 3 ЦК України, ст.36 ЗУ „Про виконавче провадження" суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Лумшорського дочірнього підприємства лікувально-оздоровчий комплекс «Полонина» приватного Закарпатського акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Закарпаттурист» про відстрочку виконання рішення Ужгородського міськрайоного суду від 26.03.2014 року ухваленого у цивільній справі № 712/13193/12 за позовом ОСОБА_1 до Закарпатського акціонерного товариства «Закарпаттурист», Лумшорського дочірнього підприємства лікувально-оздоровчий комплекс «Полонина» приватного Закарпатського обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Закарпаттурист» про стягнення невиплаченого при звільненні розрахунку відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення . У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи , яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_3