Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 330/146/16 Головуючий у 1 інстанції: Федорець С.В.
№ провадження 22-ц778/2363/16 Суддя-доповідач: Стрелець Л.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізькій області у складі:

головуючого Стрелець Л.Г.,

суддів Гончар М.С.,

Каракуші К.В.,

при секретарі: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 28 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років.

В обґрунтування позову зазначала, що 27 серпня 2015 року вона уклала шлюб з відповідачем, від якого мають малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначає, що на теперішній час вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть та фактично припинили шлюбні відносини.

Син проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні.

Одній утримувати дитину їй важко, оскільки вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років та не має можливості працювати.

Відповідач відмовляється брати участь у матеріальному забезпеченні дитини та не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та на її утримання.

Відповідач не працює, аліменти нікому не платить, стягнення по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей немає, батьки на його утримання не перебувають.

Посилаючись на вимог ст.ст.180, 182 СК України, просила суд стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій формі на її користь на утримання дитини у розмірі 583 грн. 50 коп. щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття, стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1 330 грн. 00 коп. починаючи з дня пред'явлення позову до суду до досягнення дитиною трирічного віку.

У березні 2016 року ОСОБА_4 подала до суду заяву про зменшення позовних вимог, посилаючись на те, що на день звернення до суду вона навчається в Якимівському професійному аграрному ліцеї та отримує стипендію в розмірі близько 311 грн., тому остаточно просила суд стягнути аліменти у твердій грошовій формі на її користь на утримання дитини у розмірі 583 грн. 50 коп. щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття, стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1 000 грн. 00 коп. починаючи з дня пред'явлення позову до суду до досягнення дитиною трирічного віку.

Рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 28 березня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 583 грн. 50 коп. щомісячно, починаючи з 28.01.2016 року до досягнення дитиною повнолітня, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на її утримання у розмірі 665 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 28.01.2016 року до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить рішення суду першої інстанції змінити: встановити розмір стягнення аліментів з нього на користь малолітнього сина в твердій грошовій сумі 350 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття; у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 щодо стягнення аліментів її утримання в розмірі 665 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що на даний час він не працює, постійного доходу не має, а тому не має змоги сплачувати аліменти в сумі, яка вказана в рішенні суду, стягнення з нього аліментів в розмірі 1248 грн.50 коп. щомісячно ставить його у важке матеріальне становище.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обґрунтоване.

В судове засідання апеляційного суду сторони належним чином повідомлені про час і місце слухання справи не з»явились надіслали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність. Колегія суддів вважає, що перешкод для розгляду справи у відсутність належним чином повідомлених сторін не має і тому у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України ухвалила розглядати справу у відсутність сторін.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов частково про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини, суд першої інстанції виходив з матеріального стану сторін, інтересів та стану здоров'я малолітньої дитини, обов'язку обох батьків утримувати дитину, а також з вимог ст.84 СК України та права дружини, з якою проживає дитина, на утримання від чоловіка, яким не доведено належними доказами неможливість сплачувати аліменти на її утримання.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Судом у справі установлено, що 27 серпня 2015 року між сторонами укладено та зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану шлюб (а.с. 5). Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 року у сторін народився син ОСОБА_5, та згідно копії свідоцтва про його народження батьками хлопчика зазначено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 6).

Малолітній ОСОБА_5 проживає разом із позивачкою ОСОБА_4 та знаходиться на її утримання. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та утримання позивачки.

Судом також установлено, що відповідач на теперішній час не працює.

За змістом ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України , регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Оскільки дитина проживає з матір'ю, батько - відповідач по справі, зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на її утримання. Враховуючи, що відповідач ухиляється від надання допомоги на утримання сина, аліменти підлягають стягненню за рішенням суду.

Частиною 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

При цьому, за змістом ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Колегією суддів встановлено що, відповідач не працює, але отримує мінливий, нерегулярний дохід, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність визначення розміру аліментів саме у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов'язку по утриманню дитини, проте, безумовно, враховується судом при визначенні розміру аліментів.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум дітей віком до 6 років встановлено з 1 січня 2016 року - 1167 гривень, а прожитковий мінімум на одну працездатну особу встановлений у сумі 1330 гривень.

Визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 583,50 грн. щомісячно, меншій, ніж просила позивачка, суд першої інстанції вірно виходив з того, що відповідач є працездатною особою, а сума стягуваних аліментів буде відповідати інтересам та потребам дитини, а тому посилання в апеляційній скарзі на зменшення розміру аліментів на дитину є безпідставними.

Крім того, судом установлено, що ОСОБА_4 з ІНФОРМАЦІЯ_1 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку.

Відповідно до ч.2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

З урахуванням обставин справи, суд першої інстанції визначив розмір аліментів на утримання позивачки по 665 гривень щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Безпідставними є посилання апелянта на неможливість надавати допомогу - аліменти на утримання позивачки, оскільки визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходив з того, що відповідач офіційно ніде не працює, матеріали справи не містять доказів відносно його перебування на обліку в центрі зайнятості й, відповідно, відповідачем не надано доказів щодо неможливості сплачувати аліменти на утримання дружини, а також доказів щодо перебування на його утриманні інших дітей або непрацездатних батьків, наявність перешкод для працевлаштування (інвалідність, хвороба тощо), докази щодо стану його здоров'я.

Колегія суддів вважає, що висновки суду в цій частині є правильними, оскільки ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному дослідженні наявних у справі доказів та на основі повно і всебічно з'ясованих обставинах, вірно застосовано до правовідносин, що склалися, норми матеріального та процесуального права, а, отже, рішення суду першої інстанції, щодо стягнення аліментів на утримання дитини та дружини є по суті правильним.

Керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 28 березня 2016 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Стрелець Л.Г.

Судді: Гончар М.С.

Каракуша К.В.