АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Вербової І.М., Болотова Є.В.

при секретарі: Литвиненко Р.С.

за участі осіб: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника УСНРПБВК «Укрреставрація» Кушнєрової К.С.

представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5

представника ПАТ «Трест Київміськбуд-3» СолониниІ.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Української спеціалізованої науково-реставраційної проектно-будівельно-виробничої корпорації «Укрреставрація», ОСОБА_4, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «Інтербудінвест», Публічне акціонерне товариство «Трест Київміськбуд-3», Публічне акціонерне товариство «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс», про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав, визнання майнових прав,-

за апеляційними скаргами ОСОБА_1, Публічного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд-3», поданою представником ОСОБА_6,

на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 10 грудня 2015року;

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на додаткове рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25 грудня 2015року;

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 25 грудня 2015року;

в с т а н о в и л а :

Справа №756/7091/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/3309/2016
Головуючий у суді першої інстанції:М.Ю.Тітов
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Л.Д.Поливач

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 10 грудня 2015року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до УСНРПБВК «Укрреставрація», ОСОБА_4, треті особи: ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «Інтербудінвест», ПАТ «Трест Київміськбуд-3», ПАТ «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав, витребування майнових прав.

Додатковим рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 25 грудня 2015року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до УСНРПБВК «Укрреставрація», ОСОБА_4, треті особи: ТОВ «Будівельно-Інвестиційна компанія «Інтербудінвест», ПАТ «Трест Київміськбуд-3», ПАТ «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» в частині визнання майнових прав.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 25.12.2015року виправлено допущені описки у рішенні Оболонського районного суду м. Києва від 10 грудня 2015року, а саме вказано у вступній частині: - «… до Української спеціалізованої науково-реставраційної проектно-будівельно-виробничої корпорації «Укрреставрація», ОСОБА_4, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «Інтербудінвест», Публічне акціонерне товариство «Трест Київміськбуд-3», Публічне акціонерне товариство «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав, визнання майнових прав» замість - «…до Української спеціалізованої науково-реставраційної проектно-будівельно-виробничої корпорації «Укрреставрація», ОСОБА_4, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельно- інвестиційна компанія «Інтербудінвест», Публічне акціонерне товариство «Трест Київміськбуд-3», Публічне акціонерне товариство «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс», про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових права, витребування майнових прав»; - «Просить суд відповідно до ст.ст. 190, 203, 215, 392, 658 ЦК України визнати недійсним договір купівлі-продажу майнових прав від 15.08.12, який укладений між УСНРПБВК «Укрреставрація» та ОСОБА_4, визнати за нею майнові права на квартиру АДРЕСА_1.» замість - «Просить суд відповідно до ст.ст. 190, 203, 215, 387, 388, 392, 658 ЦК України визнати недійсним договір купівлі-продажу майнових прав від 15.08.12, який укладений між УСНРПБВК «Укрреставрація» та ОСОБА_4, витребувати у ОСОБА_4 на свою користь майнові права на квартиру АДРЕСА_1.»; з мотивувальної частини виключити: - «Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Оскільки, позивачне є власником спірної квартири, положення ст.ст. 387, 388 ЦК України стосуються лише витребування майна, а не майнових прав, саме власником, а тому в цій частині також необхідно відмовити у задоволенні позову.»; у резолютивній частині: - «У задоволенні позову ОСОБА_1 до Української спеціалізованої науково-реставраційної проектно-будівельно-виробничої корпорації «Укрреставрація», ОСОБА_4, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельно- інвестиційна компанія «Інтербудінвест», Публічне акціонерне товариство «Трест Київміськбуд-3», Публічне акціонерне товариство «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс», про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових права, визнання майнових прав - відмовити.» замість «У задоволенні позову ОСОБА_1 до Української спеціалізованої науково-реставраційної проектно-будівельно- виробничої корпорації «Укрреставрація», ОСОБА_4, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «Інтербудінвест», Публічне акціонерне товариство «Трест Київміськбуд-3», Публічне акціонерне товариство «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс», про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових права, витребування майнових прав - відмовити.»

Не погоджуючись із рішенням, ухвалою та додатковим рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, вважає їх незаконними та необґрунтованими, такими, що ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи. Просить оскаржувані процесуальні документи суду скасувати та ухвалити нове рішення у даній справі, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування зазначила, що звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, УСНРПБВК «Укрреставрація», Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «Інтербудінвест», Публічне акціонерне товариство «Трест Київміськбуд-3», Публічне акціонерне товариство «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав, повернення майна, визнання права на майно, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно та скасування Свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

Ухвалою від 01 квітня 2015 року Оболонський районний суд м. Києва провадження у справі в частині вимог до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві закрив, прийшовши до висновку, що вони підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а не цивільного. Таким чином, після прийняття Оболонським районним судом м. Києва ухвали про закриття провадження в даній справі в частині вимог до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, місцевий суд повинен був розглянути інші її позовні вимоги, що підлягали подальшому розгляду в порядку цивільного судочинства, а саме: визнати недійсним договір купівлі-продажу майнових прав № 20/29А від 15 серпня 2012 року, укладений між УСНРПБВК «Укрреставрація» та ОСОБА_4; витребувати від ОСОБА_4 на її користь майнові права на квартиру АДРЕСА_1; визнати

за нею майнові права на вказану квартиру.

Вказала на те, що ухвалою суду від 09 листопада 2015 року її заяву про залишення без розгляду позовних вимог в частині витребування від ОСОБА_4 на її користь майнових права на вказану квартиру було задоволено і в цій частині її позовні вимоги були залишені без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України.

Так, у подальшому, під час розгляду справи, її представник просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу майнових прав № 20/29А від 15 серпня 2012 року, укладений між УСНРПБВК «Укрреставрація»та ОСОБА_4; визнати за ОСОБА_1 майнові права на квартиру АДРЕСА_1. Однак суд замість розгляду вимоги про визнання за нею майнових прав на вказану квартиру розглянув та прийняв рішення щодо позовної вимоги про витребування від ОСОБА_4 на її користь майнові права на квартиру АДРЕСА_1 тобто розглянув ту вимогу, яку сам же ухвалою від 9 листопада 2015 року залишив без розгляду. Таким чином, без розгляду залишилася позовна вимога про визнання за нею майнових права на квартиру АДРЕСА_1.

Зазначила, що 21 грудня 2015 року на підставі ч.1 ст.220 ЦПК України звернулася до Оболонського районного суду м. Києва із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо нерозглянутої судом позовної вимоги про визнання за нею майнових прав на спірну квартиру. Однак замість ухвалення додаткового рішення Оболонський районний суд м.Києва виніс ухвалу про виправлення описки, фактично змінивши при цьому частково ухвалене рішення.

Вважає, що ухваливши 25.12.2015року додаткове рішення у даній справі, суд першої інстанції також порушив норми процесуального та матеріального права, оскільки не викликав позивача у судове засідання, позбавивши її при цьому можливості надати додаткові пояснення. Разом з тим, відмовивши визнати за нею майнові права на спірну квартиру суд помилково дійшов висновку про відсутність законних підстав для додатково визнання за нею майнових прав на вказану квартиру, оскільки таке її право оспорюється відповідачами у справі та ними не визнається, а тому вона має право на звернення до суду із зазначеними вимогами та такі вимоги підлягають задоволенню.

Вказала, що УСНРПБВК «Укрреставрація» не мала права укладати договір купівлі-продажу майнових прав та повторно їх продавати, так як на момент його укладення ці майнові права не належали УСНРПБВК «Укрреставрація». Майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено, належали забудовнику TOB «БІК «Інтербудінвест», яке організовувало спорудження об'єктів для власних потреб чи для передачі їх у власність особам, або особам, власністю якої об'єкт стане після завершення будівництва. TOB «БІК «Інтербудінвест» не передавало за актом УСНРПБВК «Укрреставрація» спірну квартиру.

Крім того, із рішенням суду першої інстанції не погодилося і ПАТ «Трест «Київміськбуд-3»ю.

Так, не погоджуючись із рішенням суду, ПАТ «Трест «Київміськбуд-3», через свого представника ОСОБА_6, подало апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 Зазначило, що суд першої інстанції ухвалив рішення із порушенням норм процесуального тат матеріального права, без всебічного та повного, об'єктивного дослідження обставин у справі, що призвело до неправильного вирішення спору.

В обґрунтування послалося на те, що УСНРПБВК «Укрреставрація» набувала права на розпорядження своєю часткою лише після підписання акту розподілу часток, що могло відбутися тільки після здачі об'єкта в експлуатацію, як завершеного об'єкта будівництва, що підтверджувалося положеннями укладеної 23.11.2006року додаткової угоди № 01 до договору №3 від 05.07.2005року. А тому, у УСНРПБВК «Укрреставрація» були відсутні правові підстави для підписання для укладення оспорюваного договору із ОСОБА_4.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали свої апеляційні скарги та апеляційну скаргу ПАТ «Трест Київмісьбуд-3», посилаючись на викладені доводи, просили їх задовольнити.

Представник ПАТ «Трест Київмісьбуд-3» подану ним скаргу та скарги ОСОБА_1 підтримав та просив їх задовольнити з викладених підстав.

Представник відповідача УСНРПБВК «Укрреставрація» ОСОБА_3 та представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 вважали доводи апеляційних скарг необґрунтованими, просили подані скарги відхилити, рішення суду першої інстанції, додаткове рішення та ухвалу суду залишити без змін.

Інші особи, які беруть участь у розгляді даної справи в судове засідання не з'явились, про час та місце судового засідання повідомлялись відповідно до вимог закону. Причини неявки суду не повідомили, а тому колегія суддів розцінила їх як неповажні та дійшла висновку про можливість розгляду справи за їх відсутності, у відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились у судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухваленого рішення, ухваленого додаткового рішення та постановленої ухвали колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 ЦК України встановлено вичерпний перелік підстав, з яких правочин може бути визнаний недійсним. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Як вбачається із матеріалів справи, 05.07.2005 року між УСНРПБВК «Укрреставрація» та ПАТ «МІК «Інтерінвестсервіс» укладено договір №3 про спільну діяльність без створення юридичної особи. Згідно додаткової угоди №01 від 23.11.2006 року до договору №3 про спільну діяльність приєдналося TOB «БІК «Інтербудінвест». Метою укладення договору про спільну діяльність було забезпечення спільного інвестування та залучення коштів для будівництва адміністративно-житлового комплексу з вбудовано-прибудованими приміщеннями, що знаходиться в АДРЕСА_1, організація безпосереднього будівництва об'єкту, розподіл між учасниками житлових і нежитлових площ об'єкту та отримання прибутку внаслідок продажу таких площ.

23.11.2006 року між ЗАТ «МІК «Інтерінвестсервіс», правонаступником якого є ПАТ «МІК «Інтерінвестсервіс», TOB «БІК «Інтербудінвест» та УСНРПБВК «Укрреставрація» укладено додаткову угоду №01 до договору№3 про спільну діяльність. Умови договору про спільну діяльність викладені у новій редакції з урахуванням прийняття до спільної діяльності нового учасника. Предметом договору про спільну діяльність є виконання сторонами комплексу проектно-вишукувальних, будівельних робіт та введення об'єкту в експлуатацію на земельній ділянці з метою отримання сторонами новозбудованих площ жилих та нежитлових приміщень відповідно до своїх часток, визначених цим договором. Об'єктом за цим договором є адміністративно-житловий будинок з вбудовано прибудованими приміщеннями, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Відповідно до розділу 4 договору про спільну діяльність кожен з учасників прийняв на себе певні зобов'язання. Згідно п.4.1. договору УСНРПБВК «Укрреставрація» зобов'язалася оформити документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою, виконувати функції замовника по розробці проектної документації на стадії «Проект», сприяти іншим сторонам у розробці, оформленні та погодженні у встановленому чинним законодавством порядку проектної документації для будівництва об'єкта, видати відповідачу TOB «БІК «Інтербудінвест» довіреність на право бути представником УСНРПБВК «Укрреставрація» у державних установах, інших підприємствах та організаціях з питань розробки та погодження дозвільної та проектної документації, будівництва об'єкта та введення його в експлуатацію тощо. За рахунок своєї частки УСНРПБВК «Укрреставрація» зобов'язалася передати місту 5% від загальної площі житлових приміщень згідно з рішенням Київської міської ради від 24.04.2003 року.

П. 4.5. договору про спільну діяльність передбачено, що TOB «БІК «Інтербудінвест» зобов'язалось за рахунок власних коштів забезпечити своєчасне та у повному обсязі фінансування проектних, будівельно-монтажних та пусконалагоджуваних робіт, послуг сторонніх організацій, які виникатимуть при зборі необхідних погоджень, а також придбання матеріалів та обладнання.

Крім того, відповідно до п.4.6. договору TOB «БІК «Інтербудінвест» має право здійснювати залучення коштів третіх осіб у порядку, встановленому чинним законодавством, з урахуванням заборони на здійснення інвестиційної діяльності по будівництву об'єкту та передавати третім особам частину приміщень із своєї частки в об'єктах у відповідності до акта розподілу житлової і нежитлової площі.

Згідно п.п.5.7., 5.9. договору про спільну діяльність розподіл площі між сторонами здійснюється відповідно до протоколу розподілу житлових і нежитлових площ. Оформлення часток у власність здійснюється у відповідності до чинного законодавства та умов розділу 4 цього договору.

Відповідно до п.п.4.2.4, 4.2.5., 4.4.4., 4.4.5., 4.6.5., 4.6.6. договору про спільну діяльність учасники спільної діяльності мають право отримати свою частку об'єкта та після підписання акта розподілу часток розпоряджатися нею на свій розсуд у відповідності до чинного законодавства України.

Згідно п. 1.1.14 договору про спільну діяльність в редакції додаткової угоди №02 від 27.11.2006 року керівництво спільною діяльністю, ведення бухгалтерського обліку та реєстрацію цього договору в органах податкової адміністрації покладається на відповідача TOB «БІК «Інтербудінвест» (а.с. 184,том І).

Відповідно до п.4.5.5 додаткової угоди №01 TOB «БІК «Інтербудінвест» зобов'язалося на підставі відповідних довіреностей виконувати функції забудовника та замовника по будівництву об'єкта у повному обсязі та за власний рахунок( а.с.15, том 1).

11.12.2006 року TOB «БІК «Інтербудінвест» довіреністю було уповноважено бути повіреним ПАТ «МІК «Інтерінвестсервіс» та УСНРПБВК «Укрреставрація» і вчиняти від їх імені юридичні факти та фактичні дії, що випливають із функцій забудовника та замовника-інвестора по будівництву об'єкту, здійснювати керівництво спільною діяльністю, ведення бухгалтерського та податкового обліку згідно діючого законодавства України.

Згідно п.4.6.4 додаткової угоди №01 TOB «БІК «Інтербудінвест» мало право здійснювати залучення коштів третіх осіб у порядку, встановленому чинним законодавством. Таке право як залучення коштів третіх осіб належало виключно TOB «БІК «Інтербудінвест», тоді як у ПАТ «МІК «Інтерінвестсервіс» та УСНРПБВК «Укрреставрація» такого права за договором про спільну діяльність передбачено не було.

Між TOB «БІК «Інтербудінвест» та УСНРПБВК «Укрреставрація» 31.03.2010 року було підписано протокол №2 розподілу загальної житлової, нежитлової площі та машиномісць у житловому будинку по АДРЕСА_1, що є додатком до додаткової угоди №1 до договору про спільну діяльність, за яким було погоджено перерозподіл квартир, нежитлових приміщень та машиномісць. Відповідно до зазначеного протоколу спірна квартира №20 перейшла до частки TOB «БІК «Інтербудінвест».

01.09.2010 року між TOB «БІК «Інтербудінвест», УСНРПБВК «Укрреставрація», ПАТ «МІК «Інтерінвестсервіс» та ВАТ «Трест «Київміськбуд-3» було укладено договір купівлі-продажу майнових прав №29а-20.

На підставі цього договору 01.09.2010 року між сторонами було підписано акт прийому-передачі майнових прав на квартиру №20 (а.с.23,том І).

Протоколом було підписано між TOB «БІК «Інтербудінвест» та УСНРПБВК «Укрреставрація» 28.11.2012 року, згідно умов якого визначено остаточний обмін своїми частками та за яким квартира №20 перейшла до частки TOB «БІК «Інтербудінвест».

Так, ВАТ «Трест «Київміськбуд-3» набув в повному обсязі майнових прав на квартиру № 20 після підписання акту-приймання передачі майнових прав на квартиру № 20 від 01.09.2010 р.

ВАТ «Трест «Київміськбуд-3» відчужив майнові права за договором про відступлення права вимоги № 29а-20/У5 від 02 вересня 2010 року на користь ОСОБА_8. Договір про відступлення права вимоги № 29а-20/У5 від 02 вересня 2010 року було виконано належним чином, що підтверджується квитанцією від 06.09.2010 р. № 47-477. Претензії щодо виконання такого договору у ПАТ «Трест «Київміськбуд-3» відсутні.

05 вересня 2012 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 було укладено договір про відступлення права вимоги № 29а-20/У6.

Отже, ОСОБА_1 належним чином набула правових підстав для отримання у власність майнових прав на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до акту готовності об'єкта до експлуатації від 11.09.2012 року та сертифікату відповідності закінченого будівництвом об'єкта серії КВ №0 від 26.09.2012 року засвідчено відповідність закінченого будівництвом об'єкта - житлового будинку на АДРЕСА_1 проектній документації та підтверджено його готовність до експлуатації.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що відповідач УСНРПБВК «Укрреставрація» не набув право розпорядження спірною квартирою. Отже, на час укладення договору купівлі-продажу майнових прав від 01.09.2010 року №29А-20 відповідач УСНРПБВК «Укрреставрація» діяв в порушення вимог ст.658 ЦК України, що, у свою чергу, є підставою для визнання вказаного договору недійсним в порядку, передбаченому ч. 1 ст.203, ст.215 ЦК України.

Після введення будинку в експлуатацію між ОСОБА_1 та TOB «БІК «Інтербудінвест», УСНРПБВК «Укрреставрація», ПАТ «МІК «Інтерінвестсервіс» 03.09.2013 року було підписано акт прийому-передачі спірної квартири АДРЕСА_1. З моменту підписання даного акту ОСОБА_1 набула право на здійснення подальшої реєстрації права власності на спірну квартиру.

Але, 15.08.2012 року між УСНРПБВК «Укрреставрація» та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру №20, за яким УСНРПБВК «Укрреставрація» зобов'язалася передати у власність ОСОБА_4, а він зобов'язався прийняти у власність майнові права на квартиру АДРЕСА_1 та оплатити ціну таких прав. 25.02.14 року за актом УСНРПБВК «Укрреставрація» передала ОСОБА_4 майнові права на квартиру.

ОСОБА_1 звернулась до ГУЮ у м. Києві із заявою про державну реєстрацію, проте їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю документа, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси.

Згідно протоколів № 2 від 31.03.2010 року та протоколу остаточного обміну від 28.11.2012 року спірна квартира перейшла у частку TOB «БІК «Інтербудінвест», яке мало всі права укладати договір купівлі-продажу майнових прав №29А-20 від 01.09.2010 року на квартиру АДРЕСА_1 з ВАТ «Трест «Київміськбуд-3», яке в подальшому права на неї відступило ОСОБА_8, яка у подальшому права на неї відступила ОСОБА_1,тобто набула права отримати спірну квартиру у власність законним шляхом на підставі договору купівлі-продажу майнових прав №29А - 20 від 01.09.2010 року.

Судова колегія вважає висновок суду про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 таким, що не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Дослідивши наявні в справі письмові докази та доводи апеляційних скарг ОСОБА_1 та ПАТ «Трест «Київміськбуд-3», колегія суддів прийшла до висновку, що вищенаведені обставини справи, які суд вважав недоведеними, знайшли своє підтвердження у суді апеляційної інстанції.

У суді апеляційної інстанції був спростований факт нікчемності протоколу №2 за яким відбувся обмін квартирами, за яким спірна квартира відійшла ТОВ «БІК «Інтербудінвест», яке відчужило майнові права на неї ВАТ «Трест «Київміськбуд-3».

Так, відповідно до постанови вищого господарського суду України від 19 березня 2014 року, судом встановлено, що протокол № 2 до додаткової угоди № 01 ПАТ «Міжнародна інвестиційна компанія Інтерінвестсервіс» підписаний не був, а тому суд вважав, що він немає юридичної сили, так як не підписаний однією із сторін трьохсторонньої угоди. Проте, оскільки вказаний договір був підписаний представниками тих сторін, які здійснювали обмін спірної квартири в даній справі, а також враховуючи інші письмові докази, які свідчать про те, що умови вказаного договору в подальшому неодноразово були схвалені корпорацією «Укрреставрація», яка погоджувалась, що спірну квартиру за обміном вони передають ТОВ БІК «Інтербудінвест», тому суд приходить до висновку, що на момент відчуження майнових прав в 2010 році у продавця існували всі права на вчинення такого правочину.

Зазначене підтверджується наявними у матеріалах справи доказами того, що корпорація «Укрреставрація» визнавала перехід прав за обміном, на спірну квартиру до ТОВ БІК «Інтербудінвест». А також відповідно до листа УСНРПБВК «Укрреставрація» від 07.05.2012 року за №83 Корпорація направила ТОВ «БІК «Інтербудінвест» оригінал протоколу обміну частинами часток в Об'єкті інвестування та ОСОБА_9 передачі-приймання квартир, нежитлових приміщень та машино-місць, які підписані та скріплені печаткою «Укрреставрація», в якому зазначено, що спірна квартира станом на 07.05.2012 року належить до частки ТОВ «БІК «Інтербудінвест».

Крім того, висновки суду в додатковому рішенні від 25.12.2015 р. про те, що ОСОБА_1 з урахуванням наданих доказів вже набула майнові права на спірну квартиру, а тому відсутні будь-які підстави для додаткового визнання за нею майнових прав на квартиру, є хибними та не відповідають вимогам закону.

Так, згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або це визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У зв'язку з тим, що права власності позивача на майнові права на квартиру АДРЕСА_1, не визнаються як ОСОБА_4, так і Корпорацією «Укрреставрація», що підтверджується поясненнями сторін та доказами у справі, то вона має невід'ємні законні права щодо захисту свого цивільного права та інтересу, у тому числі і в спосіб передбачений п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Отже, суд першої інстанції, дійшов помилкового висновку, зазначивши, що ст.392 ЦПК України стосується саме визнання права власності на майно за позовом власника, у той же час ОСОБА_1 не є власником та не просить визнати право власності, а визнати за нею майнові права.

Зокрема, ст. 190 ЦК України передбачено, що майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Окрім того, згідно ст. 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Отже, ОСОБА_1 звертаючись до суду із зазначеними вимогами обрала вірний спосіб захисту свого порушеного права.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014, до державної реєстрації права власності за новим набувачем покупець за договором про відчуження майна, виконаним сторонами, не має права розпоряджатися цим майном, оскільки право власності на нього зберігається за продавцем, проте має право на захист свого володіння на підставі статті 396 ЦК. При цьому слід мати на увазі, що після оплати вартості проданого майна і передання його покупцеві, але до державної реєстрації переходу права власності, продавець також не має права ним розпоряджатися, оскільки це майно є предметом виконаного продавцем зобов'язання, яке виникло з договору про відчуження майна (пункт 1 частини першої статті 346 ЦК), а покупець є його законним володільцем.

Згідно ст.ст.215, 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином.

Ухвалюючи рішення у справі про визнання недійсним договору за позовом особи, яка не була стороною оспорюваного правочину, суд повинен встановити, яке невизнане чи оспорюване цивільне право позивача було порушено.

За приписами ст.ст.655, 656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.

Відповідно до ст.658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Отже, на час укладення договору купівлі-продажу майнових прав від 01.09.2010 року УСНРПБВК «Укрреставрація» діяло в порушення вимог ст.658 ЦК України, оскільки на момент укладення договору із ОСОБА_4 власником спірної квартири та майнових прав на неї не було та визнавало такі майнові права на квартиру за TOB «БІК «Інтербудінвест», що, у свою чергу, стало підставою для визнання вказаного договору недійсним в порядку, передбаченому ч.1 ст.203, ст.215 ЦК України.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для його скасування з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

У зв'язку зі скасуванням рішення суду першої інстанції та ухваленням нового рішення про задоволення позову, підлягають скасуванню і додаткове рішення суду від 25.12.2015 року і ухвала суду від 25.12.2015 року про виправлення описок у рішенні суду.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з УСНРПБВК «Укрреставрація» та користь ОСОБА_1 у розмірі 3958,50грн. та на користь ПАТ«Трест Київміськбуд-3» у розмірі 2143,68грн. А також стягненню підлягають судові витрати з ОСОБА_4 та користь ОСОБА_1 у розмірі 3958,50грн. та ПАТ«Трест Київміськбуд-3» у розмірі у розмірі 2143,68грн.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_1, Публічного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд-3», подану представником ОСОБА_6, на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 10 грудня 2015року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25 грудня 2015року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 25 грудня 2015року задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 10 грудня 2015року, додаткове рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25 грудня 2015року, ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 25 грудня 2015року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Української спеціалізованої науково-реставраційної проектно-будівельно-виробничої корпорації «Укрреставрація», ОСОБА_4, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «Інтербудінвест», Публічне акціонерне товариство «Трест Київміськбуд-3», Публічне акціонерне товариство «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс», про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав, визнання майнових прав задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі - продажу майнових прав №20/29А від 15 серпня 2012року укладений між Українською спеціальною науково-реставраційною проектно-будівельно-виробничою корпорацією «Укрреставрація» та ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_1 майнові права на квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути з Української спеціалізованої науково-реставраційної проектно-будівельно-виробничої корпорації «Укрреставрація» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3958 ( три тисячі дев'ятсот п'ятдесят вісім ) грн. 50 коп. та на користь Публічного акціонерного товариства «Трест Київміськбуд-3» у розмірі 2143 (дві тисячі сто сорок три) грн. 68коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3958 ( три тисячі дев'ятсот п'ятдесят вісім ) грн. 50 коп. та на користь Публічного акціонерного товариства «Трест Київміськбуд-3» у розмірі 2143 (дві тисячі сто сорок три) грн. 68коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: