Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 320/8498/15-ц Головуючий у 1 інстанції Міщенко Т.М.
Номер провадження 22-ц/778/2083/16 Суддя-доповідач Краснокутська О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі: Головуючого: Краснокутської О.М.,

Суддів: Осоцького І.І.

Стрелець Л.Г.

При секретарі Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Терпінівської дільничої лікарні Мелітопольського району Запорізької області(Терпінівської амбулаторії загальної практики та сімейної медицини-ТАЗПСМ), Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги Мелітопольської районної ради Запорізької області», Управління соціального захисту населення Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов'язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, який в процесі розгляду судом справи неодноразово уточнював та доповнював, до Терпінівської дільничої лікарні Мелітопольського району Запорізької області(Терпінівської амбулаторії загальної практики та сімейної медицини-ТАЗПСМ),Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги Мелітопольської районної ради Запорізької області», Управління соціального захисту населення Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов'язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що згідно з медичними показаннями,зазначеними у довідці до акту огляду МСЕК від 21.03.2011року № 163005 , а також згідно з медичним висновком лікарів Терпінівської АПСМ від 30.09.2014р. він підлягаючи обслуговуванню у відділенні соціальної допомоги вдома на період один рік, неодноразово звертався з письмовими заявами до Управління соціального захисту населення Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області і 02 жовтня 2014р. знову звернувся з заявою про надання йому соціальних послуг, однак управлінням соціального захисту населення заява повернута йому без обґрунтування,соціальний робітник йому не був призначений, що порушує його права, ЗУ «Про соціальні послуги» та ЗУ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

14 жовтня 2014 року головний лікар Терпінівської АПСМ, перебуваваючи на той час у відпустці, без участі ОСОБА_3, з порушенням його прав надав хибний не легітимний висновок , за яким позивач не підлягає обслуговуванню у відділенні соціальної допомоги вдома.

Просив визнати протиправними дії та бездіяльність керівництва Терпінівської лікарні, незаконним медичний висновок від 14.10.2014р., дії та бездіяльність «Центру первинної медико-санітарної допомоги Мелітопольської районної ради Запорізької області», Управління соціального захисту населення Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області.

Уточнивши свої позовні вимоги , позивач просив суд визнати протиправними дії керівництва Терпінівської лікарні і медичний висновок від 14.10.2014р. про відсутність у позивача потреби в соціальному обслуговуванні незаконним, зобов'язати відповідача надати йому новий висновок про те,що позивач потребує соціальне обслуговування, стягнути у відшкодування моральної шкоди 500 грн. з Терпінівської лікарні, а позовні вимоги до КЗ«Центру первинної медико-санітарної допомоги Мелітопольської районної ради Запорізької області», Управління соціального захисту населення Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області розглядати в порядку КАСУ(а.с.166).

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 березня 2016р. провадження у справі в частині позову ОСОБА_3 до Управління соціального захисту населення Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області про визнання дій та бездіяльності протиправними,зобов»язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди закрито.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 березня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В судове засідання сторони втретє не з»явились. Повідомлені про час і місце розгляду справи в порядку,передбаченому ст.ст.74-76 ЦПК України,що частково підтверджується поштовими повідомленнями про вручення повістки, а також через оголошення в пресі .Про причини своєї неявки суду не повідомили.

Позивач просив справу розглядати у його відсутність.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

За вимогами ст.. 213 ЦПК України Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення,яким суд,виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення,ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин ,на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,підтверджених тими доказами,які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення,невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що дії відповідача не суперечать нормам діючого законодавства.

Судова колегія вважає,що з висновком суду у повній мірі не можна погодитись,виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи - випискою із акта огляду МСЄК від 31.03.2011 року- те, що позивачу ОСОБА_3 встановлена третя група інвалідності, є потреба в періодичній допомозі (не постійній) (а.с. 5).

Згідно зі ст.7 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»N 875-XII, 21.03.1991 законодавство про соціальну захищеність інвалідів в Україні складається з цього Закону та інших актів законодавства, що видаються відповідно до нього.

Згідно зі ст. 40 цього ж Закону Конкретні умови і порядок надання допомоги та інших соціальних послуг визначаються законодавством про пенсійне забезпечення в Україні і актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Відповідно до абз. 3 п. 5 Переліку соціальних послуг, умови та порядок їх надання структурними підрозділами територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг), затверджені постановою КМУ від 29.12.2009 № 1417«Деякі питання діяльності територіальних центрів соціального обслуговування (надання соціальних послуг)»,зокрема, форми заяви, медичного висновку, договору про надання соціальних послуг, карти визначення індивідуальних потреб отримувача соціальної послуги, акта обстеження матеріально-побутових умов, журналу обліку громадян, яких обслуговує територіальний центр, затверджує Мінсоцполітики в установленому порядку.

За змістом п.2 зазначеного Порядку Територіальний центр забезпечує здійснення своїми структурними підрозділами надання соціальних послуг: громадян похилого віку, інвалідів, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги, визнані такими в порядку, затвердженому МОЗ,громадян,які перебувають у складній життєвій ситуації у зв»язку з безробіттям.

3. Для надання соціальних послуг громадяни, зазначені в абзаці другому пункту 2 цього переліку, подають письмову заяву структурному підрозділу з питань соціального захисту населення місцевої державної адміністрації або виконавчого органу міської, районної в місті ради за місцем проживання/перебування, яке в триденний строк після її надходження надсилає запит до закладу охорони здоров'я за місцем проживання/перебування громадянина для одержання медичного висновку про його здатність до самообслуговування та потребу в постійній сторонній допомозі (далі - медичний висновок),

У п'ятиденний строк після надходження запиту відповідні суб'єкти, зазначені в абзаці першому цього пункту, надають медичний висновок структурному підрозділу з питань соціального захисту населення місцевої державної адміністрації або виконавчого органу відповідної ради, який в одноденний строк після їх надходження приймає рішення про надання або відмову в наданні соціальних послуг з урахуванням пунктів 6, 7, 7-1, 10 та 11 цього переліку і надсилає такі документи територіальному центру разом із заявою громадянина та інформацією з Державного реєстру прав.

Згідно з Порядком затвердження медичного висновку про здатність до самообслуговування та потребу в сторонній допомозі пацієнтів за направленням Управління соціального захисту населення по КЗ «Центр ПМСД МРР», затвердженого головним лікарем КЗ «Центр ПМСД МРР» ОСОБА_4,(а.с.69) зареєстрований запит Управління соціального захисту населення,який отримано центром, передається до АЗПСМ(амбулаторії) для визначення здатності особи до самообслуговування і потреби в сторонній допомозі. Медичний висновок передається до адміністрації КЗ «Центр ПМСД МРР»,де реєструється в журналі вихідної кореспонденції , та направляється до Управління соціального захисту населення.

Такими чином підставою для надання закладом охорони здоров'я медичного висновку про здатність особи до самообслуговування та потребу в сторонній допомозі є запит структурного підрозділу з питань соціального захисту населення місцевої державної адміністрації, а також наявність письмової заяви особи до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення про надання їй соціальних послуг.

Із позовної заяви ОСОБА_3 і матеріалів справи вбачається ,що 02 жовтня 2014р. він звернувся до Управління соціального захисту населення з заявою про надання йому соціальних послуг ,однак управлінням соціального захисту населення заява у нього не була прийнята.

Таким чином станом на 14.10.2014 року письмова заява ОСОБА_3 до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення місцевої державної адміністрації в цій установі була відсутня., проте 14.10.2014року головним лікарем медичного закладу, дільничим лікарем-терапевтом,дільничим лікарем-психіатром був складений медичний висновок від 14.10.2014 року АЗПСМ с. Терпіння,згідно з яким ОСОБА_3 має частково знижену рухову активність (ІІ група),є частково не здатним до самообслуговування і не підлягає наданню соціальних послуг вдома (а.с. 68).

Зазначений медичний висновок АЗПСМ від 14.10.2014 року (а.с.68) наданий у порушення вимог Порядку надання соціальних послуг ,передбаченого Постановою КМУ від 29 грудня 2009 року № 1417 «Деякі питання діяльності територіальних центрів соціального обслуговування (надання соціальних послуг)» і Порядку,встановленому у КЗ «Центр ПМСД МРР»,оскільки здійснений за відсутністю письмового звернення ОСОБА_3 до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення на час надання цього висновку і без відповідного зареєстрованого запиту структурного підрозділу до закладу охорони здоров»я.

Із п.1 протоколу №1 засідання районної комісії з розгляду акту комісії Департаменту соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації від 28.10.2014 року(а.с.199-201) вбачається,що до управління соцзахисту населення Мелітопольської РДА з заявою про прийняття на обслуговування відділенням соцдопомоги вдома 21.10.2014року звернувся ОСОБА_3 , проте медичний висновок відносно нього від 14.10.2014 року здійснений ще до його звернення з заявою.

Крім того медичний висновок за своїм змістом не відповідає вимогам наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 10.06.2010року №135 «Про затвердження форм документів,необхідних при оформленні на обслуговування у територіальному центрі соціального обслуговування(надання соціальних послуг)»,оскільки не містить у собі всіх відомостей,передбачених наказом,які необхідні для здійснення медичного висновку: п.3 і п.4 заповнені не у повному обсязі.

Згідно з повідомленням КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги Мелітопольської районної ради Запорізької області» №6/Т від 21.10.2014р.(а.с.67) за результатами проведення службового розслідування з надання медичного висновку від 14.10.2014 року головному лікарю АЗПСМ с. Терпіння ОСОБА_5 оголошено догану за надання медичного висновку ,що не відповідає вимогам наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 10.06.2010року №135 «Про затвердження форм документів,необхідних при оформленні на обслуговування у територіальному центрі соціального обслуговування(надання соціальних послуг)».

З урахуванням зазначених обставин і того ,що оспорюваний позивачем висновок медичної комісії щодо нього наданий з порушенням встановленого порядку , судова колегія приходить до висновку про те,що дії Терпінівської амбулаторії з надання 14.10.2014р. медичного висновку ОСОБА_3 є неправомірними, оскаржуваний медичний висновок від 14.10.2014 року є незаконним, а тому в цій частині позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню.

Суд першої інстанції у порушення вимог ст..ст.212,213 УПК України не надав оцінки доказам у справі ,не здійснив висновків в частині позовних вимог ОСОБА_3 до Терпінівської лікарні , від яких у встановленому законом порядку позивач не відмовлявся і безпідставно залишив його позов без задоволення у повному обсязі.

Разом із тим судова колегія не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3про зобов»язання відповідача надати йому інший медичний висновок про те,що він потребує соціального обслуговування,оскільки підстави для надання медичного висновку відсутні через відсутність письмової заяви позивача до Управління соціального захисту населення Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області про надання таких послуг і відповідно зареєстрованого запиту управління до медичного закладу про надання висновку на той час у встановленому законом порядку.

В іншій частині позовних вимог суд дійшов правильних висновків про їх безпідставність і недоведеність,а тому рішення в іншій частині про відмову у позові є законним і обгрунтованим.

Згідно до вимог ст..23 ЦК України Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

2. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи,які беруть участь у справі,мають рівні права щодо подання доказів,їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків,встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

У порушення ч. 3 ст. 10 ,ст.60 ЦПК України позивач не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, а саме те,що наданим медичним висновком йому було завдано моральної шкоди -душевних страждань, яких він зазнав у зв'язку з діями відповідача,їх ступінь, розмір , а тому позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню.

Позовні вимоги про визнання протиправними дій(бездіяльності) КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги Мелітопольської районної ради Запорізької області» є неконкретизовані .Позивач не визначає у позовній заяві ,які саме дії КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги є протиправними, а також те,у чому полягає протиправна бездіяльність КЗ«Центр первинної медико-санітарної допомоги» при відсутності звернення до нього Управління соціального захисту населення щодо надання медичного висновку .

Вимоги позивача про притягнення відповідачів до адміністративної відповідальності виходять за межі предмету даного спору і компетенції суду з розгляду цивільних справ.

Доводи позивача в апеляційній скарзі про порушення судом 1-ї інстанції вимог процесуального закону,зокрема, не здійснення судом роз»єднання позовних вимог у справі ,є неспроможними,оскільки за правилами ст..126 ЦПК України роз»єднаними можуть бути вимоги,які підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, проте вимоги позивача до Управління соціального захисту населення Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, тому судом в цій частині провадження у справі було закрито на підставі ст..205 ч.1 п.1 ЦПК України.

Питання щодо правомірності постановленої судом першої інстанції ухвали від 10 березня 2016р. про закриття провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_3 до Управління соціального захисту населення Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області розглянуто судовою колегією і з цього питання у даній справі постановлено ухвалу.

Неспроможними є й посилання в апеляційній скарзі на порушення судом строку розгляду справи,передбаченого ст.. 157 ЦПК України, оскільки позивачем неодноразово змінювались позовні вимоги,що ускладнювало розгляд справи .

Інші доводи апеляційної скарги є також неспроможними і суперечать доказам,що містяться в матеріалах справи .

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 307,309,88 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 березня 2016 року у цій справі скасувати в частині позовних вимог ОСОБА_3 до Терпінівської дільничої лікарні Мелітопольського району Запорізької області про визнання дій протиправними і визнання незаконним медичного висновку .

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Терпінівської дільничої лікарні Мелітопольського району Запорізької області(Терпінівської амбулаторії загальної практики та сімейної медицини-ТАЗПСМ), про визнання дій протиправними і визнання незаконним медичного висновку задовольнити.

Визнати протиправними дії з надання медичного висновку і визнати незаконним медичний висновок Терпінівської амбулаторії загальної практики та сімейної медицини про здатність ОСОБА_3 до самообслуговування та потребу в постійній сторонній допомозі за місцем проживання від 14 жовтня 2014 року .

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Терпінівської дільничої лікарні Мелітопольського району Запорізької області на користь держави судовий збір в сумі 1023гр.12 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: