Справа № 301/777/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" квітня 2016 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Халак Л.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в Іршавський районний суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: с. Загаття, вул. Колоднянська, №97, Іршавського району, Закарпатської області, в цілому.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 07.09.2002 року помер дідик позивачки ОСОБА_3 На випадок смерті він заповіту не залишив. Єдиним спадкоємцем першої черги за ОСОБА_3, яка прийняла спадщину, була його вдова ОСОБА_4 01.04.2004 року їй видано свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові вклади. На нерухоме майно, до якого належав житловий будинок в с. Загаття, вул. Колоднянська, №97, свідоцтво про право на спадщину не видавалося у зв'язку з відсутністю правовстановлювальних документів. Вказаний будинок побудований у 1970 році на земельній ділянці, відведеній для забудови. Згідно погосподарського обліку власником вказаного домоволодіння був покійний ОСОБА_3

24.10.2005 року померла бабка позивачки ОСОБА_4 На випадок смерті вона заповіту не залишила. Відповідач, як спадкоємець першої черги, спадщину за покійною ОСОБА_4 не прийняв. Інший спадкоємець першої черги - син спадкодавця ОСОБА_5 (батько позиваки) помер раніше - 07.09.2002 року. Позивачка, як спадкоємець першої черги за правом представлення, спадщину прийняла, однак, не може оформити свідоцтво про право на спадщину та право власності на житловий будинок в с. Загаття, вул. Колоднянська, №97, Іршавського району, оскільки такий у встановленому законом порядку не зареєстрований. Просила визнати за нею право власності на спадкове майно.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, подала до суду заяву, в якій позов підтримала і просила розглянути справу без її участі (а.с. 29,31).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав до суду заяву, в якій позов визнав, просив розглянути справу по суті в його відсутності, проти задоволення позову не заперечував (а.с. 30,32). Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивачка посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований в с. Загаття, вул. Колоднянська, №97, Іршавського району, не зареєстрований. Будинок збудовано у 1970 році та згідно погосподарської книги Загатянської сільради власником будинку був ОСОБА_3 Дані обставини підтверджується довідкою Загатянської сільської ради №169 від 15.03.2016 року та технічним паспортом на вказаний житловий будинок (а.с.11, 18-19). Згідно висновку про вартість об'єкта оцінки, вартість будинку становить 45162 грн. ( а.с.20).

ОСОБА_3 помер 07.09.2002 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ФМ №103247 від 07.09.2002 року (а.с. 6). Заповіту ОСОБА_3 не залишив.

Оскільки спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, тому застосуванню підлягають норми ЦК УРСР.

Єдиним спадкоємцем першої черги за законом за померлим ОСОБА_3, яка прийняла спадщину, була його вдова ОСОБА_4 Вона на день смерті спадкодавця проживала разом з ним у спадковому будинку, тобто вступила в управління спадковим майном, та відповідно до ст. 549 ЦК УРСР вважається такою, що прийняла спадщину (а.с.13). За спадкодавцем ОСОБА_3 була заведена спадкова справа №119 та 01.04.2004 року ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові вклади ( а.с.12).

На нерухоме спадкове майно, до якого належав житловий будинок в с.Загаття, вул. Колоднянська, №97, свідоцтво про право на спадщину не видавалося, у зв'язку з відсутністю правовстановлювальних документів. Однак, згідно ст. 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Строк для видачі свідоцтва про право на спадщину не обмежений у часі, однак, таке видається не раніше 6 місяців з дня відкриття спадщини.

ОСОБА_4 померла 24.10.2005 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ФМ №206799 від 10.03.2016 року (а.с. 6). Заповіту ОСОБА_4 не залишила. Вказана обставина підтверджується довідкою Загатянської сільради №199 від 04.04.2016 року та інформаційною довідкою із спадкового реєстру ( а.с.15, 21).

Спадкоємцем першої черги за законом за покійною ОСОБА_4 є її син відповідач по справі ОСОБА_2 ( а.с.9). Батько позивачки ОСОБА_5, який був сином спадкодавця ОСОБА_4, помер 28.12.1998 року ( а.с.7). За таких обставин, відповідно до вимог ст. 1266 ч.1 ЦК України, позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_4 першої черги за правом представлення як онучка ( а.с. 8,10,12 на звороті). Інших спадкоємців першої черги не має.

Відповідач ОСОБА_2, будучи спадкоємцем першої черги та проживаючи окремо від спадкодавця, у визначений строк відповідно до вимог ст. 1269 ч.1 ЦК України до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звернувся, отже, не прийняв спадщину. Дана обставина підтверджується довідкою Загатянської сільради №161 від 09.03.2016 року та листом Іршавського райвідділу міграційної служби №18/1218 від 22.04.2016 року ( а.с.14,18).

Згідно поданої до суду заяви, відповідач ОСОБА_2 не бажає спадкувати за матір'ю і не заперечує проти визнання права власності на спадкове майно за позивачкою ( а.с.30).

Спадкоємець ОСОБА_1 відповідно до ст. 1268 ч.4 ЦК України прийняла спадщину, оскільки на день смерті спадкодавця була неповнолітньою та протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не подала заяву про відмову від спадщини. Згідно ст.1268 ч.5 ЦК України, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Строк для видачі свідоцтва про право на спадщину не обмежений у часі, однак, таке видається не раніше 6 місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно п. 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Спадкоємець не може оформити свідоцтво про право на спадщину, оскільки на житловий будинок, який входить до складу спадщини, відсутні правовстановлюючі документи та він не зареєстрований. Будинок побудований у 1970 році, коли набуття права власності на нерухоме майно не повязувалося з його державною реєстрацією, тому такий не зареєстрований.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена 31 січня 1966 року.

За змістом зазначеного нормативного акту виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Оскільки згідно запису в погосподарській книзі села власником житлового будинку в с.Загаття, вул. Колоднянська, №97, Іршавського району, вважався ОСОБА_3, спадкоємцем якого є позивачка, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідач визнав позов і не заперечував проти визнання права власності на вказаний будинок за позивачем. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст. 529, 548, 549, 561 ЦК УРСР, ст.ст. 1218, 1223, 1266 ч.1, 1268 ч.4, 1269 ч.1 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 57-60, 158 ч.2, 197 ч.2, 208, 209, 212-215 ЦПК України,

р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташовані за адресою: с.Загаття, вул. Колоднянська, №97, Іршавського району, Закарпатської області, в цілому.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з отримання його копії до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.

Головуючий : М. О. Пітерських