УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 року

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Гапонова А.В.,

суддів Папоян В.В., Канурної О.Д.,

за участю секретаря Марченко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Краматорського місь-кого суду Донецької області від 13 квітня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ТОВ «Форвардавто-4» м. Донецьк, третя особа «Авто-Холл» м. Київ про визнання договору комісії недійсним, визнання права власності на автомобіль, -

ВСТАНОВИВ:

8 жовтня 2015 року позивач звернувся до суду позовом, в якому просив визнати договір комісії від 31.07.2014 року про доручення на продаж легкового автомобілю «Нісан Квешкей» сірого кольору, 2012 року випуску, номер кузову НОМЕР_2 недійс-ним. Визнати на позивачем право власності на зазначений автомобіль. В обґрунтуванні позовних вимог зазначив, що 22.09.2012 року у автосалоні в м. Донецьку він придбав ав-томобіль «Нісан Квешкей» сірого кольору, 2012 року випуску, номер кузову НОМЕР_2. 10.07.2014 року двоє озброєних людей заволоділи його автомобі-лем «Нісан Квешкей» сірого кольору, 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_1, номер кузову НОМЕР_2. 07.08.2014 року позивач звернувся з відповідною зая-вою до правоохоронних органів та 08.08.2014 року були внесені відповідні відомості до ЄРДР. В наступний час триває розслідування у кримінальному провадженні №0000605. В ході розслідування справи було встановлено, що 01.08.2014 року центром ДАІ № 1405 м. Маріуполя належний позивачу автомобіль на підставі довідки-рахунку серії ВІА № 515380 від 31.07.2015 року, видано ТОВ «Форвардавто-4», було зареєстровано за ОСОБА_3 07.08.2014 року ВРЕВ-6 УДАІ у м. Києві на підставі довідки-рахунку серії ВІА № 673247, видано ТОВ «Авто-Холл» автомобіль було зареєстровано на ім'я ОСОБА_5

Рішенням Краматорського міського суду від 13 квітня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено. Відмовляючи у задоволенні позовних вимогах судом зазна-чено, у матеріалах цивільної справи відсутній договір від 31.07.2014 року, який позивач просить визнати недійсним. Відсутність цього договору не дозволяє суду з'ясувати, чи є сам позивач стороною договору купівлі-продажу автомобілю (укладеного між ТОВ «Фор-вардавто-4» і ОСОБА_3). Тому суд першої інстанції вва-жав, що при відсутності самого предмету позову - договору від 31.07.2014 року, вимоги позивача є необґрунтованими, а ініціювання позову - передчасним. Підстави для застосу-вання до спірного майна положень п.2 ч.1 ст.388 ЦК України відсутні, оскільки викраден-ня або в інший спосіб незаконне вилучення автомобілю «Нісан Квешкей» у попереднього власника ОСОБА_1 не доведені. Кримінальним провадженням не встановлені винні особи.

На вказане рішення позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій про-сить рішення Краматорського міського суду від 13 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, позивач зазначив, що посилання су-дом першої інстанції на відсутність договору комісії від 31.07.2014 року, як підставу від-мови у задоволенні позову є хибним, оскільки перехід права власності відбувся на підставі довідки-рахунку, копія якої є в матеріалах справи. ТОВ «Форвардавто-4», що видало довідку-рахунок, як на 31.07.2014 року так й на сьогоднішній день зареєстровано в м. Донецьку. Спірний автомобіль він придбав та зареєстрував у 2012 році. Користувався автомобілем до 10.07.2014 року, поки невідомі озброєні особи не заволоділи автомобілем та документами на нього. Матеріалами кримінального провадження факт незаконного заволодіння автомобілем підтверджений. Судом не враховані положення ст.41 Конституції України, відповідно до яких право власності є непорушним та охороняється законом.

Позивач та його представник ОСОБА_6 доводи апеляційної скарги підтри-мали та просили задовольнити.

Представник відповідачки ОСОБА_5 проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники судового розгляду, належним чином повідомлені, у судове засідан-ня не прибули з невстановлених причин.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши ма¬теріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апе-ляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оска¬ржуване рі-шення слід залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що за позивачем ОСОБА_1 був зареєстрований автомобіль «Нісан Квешкей» сірого кольору, 2012 року випуску, дер-жавний номер НОМЕР_1, номер кузову НОМЕР_2 (а.с.7, 99).

10.07.2014 року двоє невідомих осіб зі зброєю незаконно заволоділи автомобілем «Нісан Квешкей», що належав потерпілому ОСОБА_1, спричинивши останньому матеріальний збиток (а.с.27).

Відповідно до історії транспортного засобу «Нісан Квешкей» державний номер НОМЕР_1, номер кузову НОМЕР_2 (а.с.10-11), первинна реєстрація була про-ведена 22.09.2012 року на ОСОБА_1, після придбання останнім транспортного засо-бу в компанії «Алекс».

01.08.2014 року в Центрі ДАІ 1405 м. Маріуполя пройшла перереєстрація вказа-ного автомобілю на підставі довідки-рахунку серії ВІА № 515380 від 31.07.2014 року, ви-дано й ТОВ «Форвардавто-4» на ОСОБА_3.

02.08.2014 року у ВРЕВ-6 УДАІ в м. Києві автомобіль ОСОБА_8 за дорученням від ОСОБА_3 знято з обліку.

07.08.2014 року у ВРЕМ-4 УДАІ в м. Києві автомобіль поставлено на облік на пі-дставі довідки-рахунку серії ВІА № 673247 від 07.08.2014 року видано й торгівельною ор-ганізацією ТОВ «Авто-Холл». Власником автомобілю зазначена ОСОБА_5.

Ухвалою слідчого судді (а.с.14) надано дозвіл на обшук автомобілю «Нісан Кве-шкей».

Протоколом обшуку (а.с.15-18) вказаний автомобіль вилучено та поміщено на те-риторію Голосіївського РУ ГУМВС України в м. Києві на тимчасове зберігання.

Таким чином, судом встановлено, що позивач є власником автомобілю «Нісан Квешкей», який в нього протиправно було вилучено, та в подальшому зазначений автомобіль двічі змінив власників.

Відповідно до ч.2 ст.360-7 ЦПК України, висновок щодо застосування норм пра-ва, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наве-денням відповідних мотивів.

Відповідно до правової позиції, що міститься у постанові Верховного Суду Укра-їни у справі № 6-140цс14 від 17 грудня 2014 року, за положеннями статей 330, 387, 388 ЦК України власник майна може витребувати належне йому майно від будь якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання по-передніх угод щодо спірного майна недійсними.

При цьому норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочи-ну, яке було в наступному набувачем відчужене третій особі, оскільки надає право повер-нення майна лише стороні правочину, який визнано недійсним.

Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неод-норазово відчужене, можливий шляхом пред'явлення віндикаційного позову до останньо-го набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України.

Розглядаючи спори щодо витребування такого майна, суди повинні мати на увазі, що в позові про витребування майна може бути відмовлено лише з підстав, зазначених у статті 388 ЦК України, а також під час розгляду спорів про витребування майна мають встановити всі юридичні факти, які визначені статтями 387 та 388 ЦК України, зокрема: чи набуто майно з відповідних правових підстав, чи є підстави набуття майна законними, чи є набувач майна добросовісним набувачем тощо.

Визнання недійсним попереднього правочину від 31.07.2014 року не створює для позивача жодних юридичних наслідків.

Позивачем не ставиться питання про визнання недійсним останнього правочину та витребування майна від останнього набувача.

А визнання за позивачем права власності на автомобіль, без визнання недійсним останнього правочину, не можливо, оскільки не може бути два різні власника, які придба-ли одне й теж саме майно за різними правочинами.

Таким чином, позивачем визначено не вірний спосіб захисту порушеного права.

Як зазначено в ч.1 ст. 303 ч.1 ЦПК України, апеляційний суд під час розг¬ляду справи в апеляційному порядку перевіряє законність і обґрунтованість рі¬шення суду пер-шої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заяв¬лених у суді першої інста-нції.

Згідно зі ст. 308 ч. 1 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з доде-ржанням вимог матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги позивача не впливають на правильність рішення суду першої інстанції.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. 303, ст. 307, ст.308, ст.315 ЦПК України апеляційний суд Донець-кої області, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Краматорського міського суду від 13 квітня 2016 року залитими без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та мо-же бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого су-ду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня на-брання законної сили.

Судді: