АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 621/527/16-ц Головуючий суддя І інстанції Овдієнко В. В.
Провадження № 22-ц/790/5283/16 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори про право власності та інші речові права
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року м. Харків.

Судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Яцина В.Б.

суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участю секретаря : Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Зміївської теплової електричної станції на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 11 липня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції третя особа - Комсомольська селищна рада Зміївського району Харківської області про визнання права на приватизацію квартири та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и ла:

16.03.2016 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з вказаним позовом. Уточнивши позовні вимоги просили визнати за ними право на приватизацію квартири АДРЕСА_1, житловою площею 41,89 кв. м; зобов'язати відповідача надати дозвіл на приватизацію квартири АДРЕСА_2, житловою площею 41,89 кв. м.

В обґрунтування позову зазначали, що згідно рішення Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області № 555 від 29.12.1999 року, їм було надане житло згідно ордеру №39061 від 29.12.1999 року: квартира АДРЕСА_3 житловою площею 41,89 кв.м. У грудні 2015 року ОСОБА_3, звернувся до керівництва Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго» з проханням надати згоду на приватизацію квартири, що займає його сім'я. Згідно відповіді Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго» № 19/21 від 11.01.2016 року роз'яснено, що питання про приватизацію спірної квартири належить вирішувати в судовому порядку. У червні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Комсомольської селищної ради щодо приватизації зазначеної квартири та отримав відповідь, що з приводу приватизації квартири йому необхідно звернутися до Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго».

Позивачі вказали, що вони зареєстровані і постійно проживають у ІНФОРМАЦІЯ_1 житловою площею 41,89 кв.м., іншого житла не мають, заборгованості за комунальні послуги та по квартплаті не мають, отже, будь-яких обмежень щодо приватизації цієї квартири немає, тому вважали, що відповідач зобов'язаний вчинити дії по приватизації квартири, яка є постійним місцем їхнього проживання.

Рішенням Зміївського районного суду м. Харкова від 11 липня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 задоволені. Визнано за ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 право на приватизацію квартири АДРЕСА_4, житловою площею 41,89 кв. м. Зобов'язано Публічне акціонерне товариство "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції надати дозвіл ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на приватизацію квартири АДРЕСА_2, житловою площею 41,89 кв. м.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, Публічне акціонерне товариство «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станціїв апеляційній скарзі просить рішення скасувати і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, яким відмовити ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в задоволенні позову. При цьому посилавсяна порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначав, що судом не взяті до уваги обставини, якими обґрунтовувалися заперечення на позовну заяву та докази якими вони підтверджуються, недоведені обставини, що мають значення для справи, які суд вважає встановленими, а тому висновок суду не відповідає дійсним обставинам справи.

Вказав, що свідоцтво про право власності на житловий будинок, виданого виконкомом Комсомольської селищної ради посвідчує, що обєкт, який розташований в селищі Комсомольське по вулиці Лермонтова, 20 в цілому належить Зміївській ТЕС, а ПАТ «Центроенерго» було включено до переліку обєктів паливно-енергетичного комплексу, що підлягають приватизації, а відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України «Про приватизацію державного майна» забороняється відчуження такого майна. Крім того, відповідно до постанов державних виконавців було накладено арешт на все майно ПАТ «Центроенерго» та оголошено заборону на його відчуження і внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, на цей час виконавче провадження зупинено, що забороняє Зміївській ТЕС ПАТ «Центроенерго» здійснювати операції стосовно відчуження зазначеного майна до завершення приватизації обєкта.

Судова колегія відповідно до ст. 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що на підставі рішення № 555 від 29.12.1999 року Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області, надано житлову площу в будинку №20 по вул. Лермонтова: ОСОБА_6 - трикімнатну квартиру №8, житловою площею 41,89 кв. м, склад сім'ї 3 чоловіка, зі зняттям з квартирного обліку. (а. с. 74).

Позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 постійно проживають та зареєстровані в трикімнатній квартирі АДРЕСА_5, житловою площею 41,89 кв. м, що підтверджується ордером на житлове приміщення №39061 від 29.12.1999 року, відомостями паспортів та посвідки на постійне проживання. (а. с. 4-6, 7-8, 9-11, 15, 26-27, 29).

Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок №201 від 01.03.2000 року, виданого виконкомом Комсомольської селищної ради, що об'єкт, який розташований в селищі Комсомольське по вулиці Лермонтова, буд. 20 в цілому належить Зміївській ТЕС на праві колективної власності, в цілому складається з 9-ти поверхового житлового будинку, загальною площею 9507,9 кв. м на 107 квартир. (а. с. 59).

Таким чином, позивач ОСОБА_3 є наймачем, а позивачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 - членами сім'ї наймача, квартири №8, житловою площею 41,89 кв. м, розташованої в будинку №20 по вул. Лермонтова сел. Комсомольського , який належить Зміївській ТЕС ПАТ "Центренерго".

В грудні 2015 року позивач ОСОБА_3 звернувся з заявою до заступника директора Зміївської ТЕС ПАТ "Центренерго" про надання дозволу та документів на приватизацію займаного житла. (а. с. 16).

Згідно листа №19/21 від 11.01.2016 року заступника директора Зміївської ТЕС ПАТ "Центренерго" ОСОБА_7 вбачається, що Зміївська ТЕС ПАТ "Центренерго" не може надати позивачу дозвіл на приватизацію квартири АДРЕСА_6 в зв'язку з тим, що дев'ятиповерховий будинок по вул. Лермонтова, 20, обліковується на балансі Зміївської ТЕС ПАТ "Центренерго", до комунальної власності не передавався. Також на Зміївській ТЕС відсутня комісія, наділена правом оформлювати належні документи щодо приватизації майна. (а. с. 17).

Відповідно до ч. 3 ст. 9 ЖК Української РСР громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у

житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам'яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов'язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Статтею 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" передбачено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства).

Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.

Державний житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні або оперативному управлінні державних підприємств, організацій та установ, за їх бажанням може передаватись у комунальну власність за місцем розташування будинків з наступним здійсненням їх приватизації органами місцевої державної адміністрації та місцевого самоврядування згідно з вимогами цього Закону.

У разі банкрутства підприємств, зміни форми власності, злиття, приєднання, поділу, перетворення, виділу або ліквідації підприємств, установ, організацій, у повному господарському віданні яких перебуває державний житловий фонд, останній (у тому числі гуртожитки) одночасно передається у комунальну власність відповідних міських, селищних, сільських рад.

Порядок передачі житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні підприємств, установ чи організацій, у комунальну власність визначається Кабінетом Міністрів України.

Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

Службові особи та громадяни при порушенні вимог цього Закону несуть дисциплінарну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність згідно з чинним законодавством.

Задовольняючи позов районний суд правильно та відповідно до вказаних норм матеріального права встановив, що квартира АДРЕСА_7 належить до об'єктів приватизації відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», оскільки Зміївська ТЕС перебуває у державній власності, а вказана квартира не входить до переліку об'єктів, що не підлягають приватизації, передбаченого статтею 2 вказаного Закону.

З наданих представником копій судових рішень та документів виконавчого провадження (а. с. 40-58) не вбачається, що існують передбачені чинним законодавством обставини, які перешкоджають приватизації квартири. Висновки суду з цього приводу належним чином вмотивовані і доводами скарги не спростовуються.

При цьому відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного майна». Дія цього Закону не поширюється на: приватизацію об'єктів державного житлового фонду, у тому числі гуртожитків, а також об'єктів соціально-культурного призначення, що фінансуються з державного бюджету, в тому числі об'єктів сфери охорони здоров'я, за винятком тих, які належать підприємствам, що приватизуються, крім закладів охорони здоровя, майно яких вноситься до статутного капіталу публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування». Тому посилання в доводах скарги на перебування відповідача у стані приватизації державного майна суперечить вказаній нормі закону, є безпідставним, і з цих підстав колегія суддів їх відхиляє.

Однак всупереч вимог ст. 213 ЦПК України про законність і обґрунтованість рішення районний суд не взяв до уваги, що згідно до наявних в матеріалах справи документів, копії посвідки на постійне проживання в Україні на імя ОСОБА_5 та її паспорту, вона є громадянкою ОСОБА_8 Федерації. Доказів про те, що ОСОБА_9 є громадянкою України до суду не було надано, що відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» є необхідною умовою для приватизації квартири (а.с. 29, 11). Тому у районного суду не було підстав для визнання за ОСОБА_9 права на приватизацію вищевказаної квартири та зобовязання Публічного акціонерного товариства «Центроенерго» в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції надати їй дозвіл на приватизацію цієї квартири. У задоволенні позову в цій частині слід відмовити, за недоведеністю.

Відповідно до ч.3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Таким чином, оскільки суд при недоведеності громадянства України визнав право на приватизацію квартири та зобовязав відповідача надати дозвіл на її приватизацію, внаслідок чого порушив вказану норму ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного майна», то з передбачених п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підстав колегія суддів в цій частині скасовує рішення суду першої інстанції і ухвалює в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В іншій частині рішення районного суду відповідає нормам матеріального і процесуального права, що доводами скарги не спростовано, тому відповідно до ст.. 308 ЦПК України залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307,ст. ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Зміївської теплової електричної станції задовольнити частково.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 11 липня 2016 року скасувати в частині визнання за ОСОБА_5 права на приватизацію квартири АДРЕСА_8 в сел.. Комсомольському Зміївського району Харківської області, житловою площею 41.89 кв.м. та зобовязання Публічного акціонерного товариства «Центроенерго» в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції надати дозвіл ОСОБА_5 на приватизацію цієї квартири. У задоволенні позову в цій частині відмовити.

В іншій частині рішення Зміївського районного суду Харківської області від 11 липня 2016 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя

Судді колегії