Справа № 548/666/16-ц
Провадження №6/548/13/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2016 року Хорольський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Старокожко В.П.,

при секретарі Листопад В.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол Полтавської області подання старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Хорольського районного управління юстиції Полтавської області про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1,-

В С Т А Н О В И В:

10 травня 2016 року старший державний виконавець виконавчої служби Хорольського районного управління юстиції (далі по тексту відділу ВДВС) ОСОБА_2 за погодженням з начальником цього ВДВС звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Своє подання мотивувавши тим, що на виконанні у ВДВС перебуває виконавче провадження про стягнення із ОСОБА_1 аліментів в ? частині від усіх видів заробітку, щомісячно на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та додаткових витрат в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, за яким боржник станом на 01.05.2016 року має заборгованість по сплаті аліментів в сумі 5 887 грн. 18 коп., та заборгованість по додаткових витратах в сумі 13566 грн. 79 коп., що свідчить про те, що він у добровільному порядку судове рішення не виконує, ухиляється від його виконання та може виїхати за кордон з метою невиконання судового рішення.

Виконуючи вимоги ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України, з метою негайного розгляду подання суд не повідомляв про місце та час розгляду справи та не викликав в судове засідання всіх сторін та заінтересованих осіб, обмежившись викликом в судове засідання ініціатора подання.

Ініціатор подання в судове засідання не зявився, а від ВДВС на адресу суду надійшло клопотання про задоволення подання з підстав визначених в ньому та розгляд справи у відсутність представника ВДВС.

Вивчивши матеріали додані до подання, суд на підставі встановлених фактичних обставин справи приходить до наступних висновків.

Випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України визначено в Законі України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» (далі по тексту Закон).

За змістом п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6 зазначеного Закону громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобовязань.

Частиною 4 вказаної статті Закону передбачено, що паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено в випадках, передбачених п.п. 1-9 ч. 1 цієї статті.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право в разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

Згідно з ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що суд має право встановити щодо боржника тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України лише за умови доведення та документального підтвердження факту ухилення боржника, який має паспорт для виїзду за кордон і з цією метою має намір та реальну можливість вибути за межі України, з метою уникнення від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду чи іншого органу (посадової особи). Таке обмеження може бути встановлено лише строком до виконання боржником своїх зобовязань.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення Первомайського районного суду Харківської області від 03.03.2011 року видано виконавчий листа № 2-404/2011 про стягнення із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліментів в розмірі ? частини всіх видів заробітку боржника на утримання їх малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та додаткових витрат в розмірі 1/6 частин всіх видів заробітку.

Станом на 01.05.2016 року загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед колишньою дружиною становить 5 887 грн. 18 коп. аліментів, та 13566 грн. 79 коп. додаткових витрат.

Разом з тим, суд вважає, що наявність даної суми заборгованості не свідчить про ухилення боржника від виконання зобовязання покладеного на нього рішенням суду, виходячи із фактичних обставин справи.

Так судом досліджено в судовому засіданні розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що боржник ОСОБА_1 починаючи із липня 2011 року сплачував аліменти, розмір яких в деяких місяцях був менший за мінімально визначений платіж, а в деяких більший, протягом певних місяців взагалі не сплачував аліменти. Із зазначеного розрахунку вбачається, що вказаний боржник починаючи із липня 2011 року і по лютий 2016 року ( коли був здійснений останній платіж) сплатив стягувачу 32874 грн. 00 коп.

З наявних в матеріалах подання документів не вбачається, що вказані суми аліментів були сплачені боржником, у звязку із застосуванням до нього державним виконавцем передбачених законом заходів, а тому й немає підстав стверджувати про наявність в даному випадку факту ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням.

Навпаки наявний в матеріалах подання розрахунок заборгованості свідчить про те, що боржник хоч і не регулярно, про те добровільно сплачує аліменти

Також в матеріалах подання та із самого подання не вбачається, що ОСОБА_1 має намір виїхати за кордон саме з метою ухилення від виконання рішення суду.

Саме встановлення та доведення таких даних є обовязковою умовою для встановлення щодо боржника тимчасового обмеження права виїзду за межі України.

Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 умисно ухиляється від виконання обовязку сплачувати аліменти державний виконавець в поданні та матеріалах доданих до нього не навів також не навів мотивів доцільності та ефективності встановлення щодо останнього обмеження у праві виїзду за межі України.

Суд наголошує, що застосування таких обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст. 33 Конституції України та ст. 313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм матеріального і процесуального права, суд вважає, що наведені в поданні державного виконавця обставини не можуть бути в даному випадку визнані такими, що свідчать про умисне ухилення боржника від виконання судових рішень в контексті положень ст. 377-1 ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» та ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» та про його намір виїхати за межі України з метою уникнення виконання судових рішень.

Керуючись ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», 377-1 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Хорольського районного управління юстиції про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 у праві виїзду за межі України.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області через Хорольський районний суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий: