У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 22 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 11 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну місця проживання дитини,

в с т а н о в и в:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з 11 березня 2004 року по 19 травня 2010 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, від якого мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу їх син за рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 19 травня 2010 року залишений на вихованні з матір'ю. З квітня 2014 року син став проживати з батьком. Вказував, що він фінансово і матеріально забезпечений, проживає разом із своїми батьками та сином, якому створені всі комфортні умови в психологічно здоровому кліматі, забезпечений одягом, харчуванням, приладдям для навчання, іграшками. Крім того, син сам бажає проживати з позивачем. Жодних перешкод у спілкуванні з відповідачкою він не чинить. Позивач просив визначити місце проживання дитини разом з батьком.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 22 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 11 лютого 2016 року, позов ОСОБА_3 задоволено.

Змінено місце проживання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначене рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 19 травня 2010 року та визначено місце його проживання для подальшого утримання і виховання разом із батьком ОСОБА_3

ОСОБА_2 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 22 серпня 2014 року та ухвали апеляційного суду Житомирської області від 11 лютого 2016 року, посилаючись на поважність причин його пропуску.

Клопотання підлягає задоволенню, оскільки причини пропуску строку на касаційне оскарження, вказані заявником, є поважними.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, застосувавши до спірних правовідносин положення СК України, Конвенцію «Про права дитини» та п. 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, врахувавши думку дитини, якій на момент подання позовної заяви виповнилося 10 років, яка виявила бажання проживати разом з батьком, її інтереси, рекомендації органу опіки та піклування, викладені у висновку від 03 лютого 2016 року, характеристики директора та класного керівника ліцею, в якому навчається дитина, висновок Житомирського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Житомирської міської ради від 22 липня 2014 року та актів обстеження житлово-побутових умов від 21 серпня 2014 року та від 11 січня 2016 року, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи скарги висновки судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 22 серпня 2014 року та ухвали апеляційного суду Житомирської області від 11 лютого 2016 року.

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 22 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 11 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну місця проживання дитини.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В. Демяносов