Справа № 161/1626/16-ц Провадження № 22-ц/773/819/16 Головуючий у 1 інстанції: Рудська С.М.
Категорія: 26 Доповідач: Шевчук Л. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Данилюк В.А., Подолюка В.А.,

секретар с/з - Вергун Т.С.,

з участю:

представника позивача - ОСОБА_3,

представника відповідача - Войцишук Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) «Автомобільна компанія «Богдан моторс» про відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом, за апеляційною скаргою відповідача Публічного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Богдан моторс» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 4 квітня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_4 9 лютого 2016 року звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Богдан Моторс» (далі ПАТ «АК «Богдан Моторс») про стягнення моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 01 квітня 1981 року він був прийнятий на роботу столяром станочником 1-го розряду Відкритого акціонерного товариства «Луцький автомобільний завод», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Автомобільна компанія «Богдан Моторс». Перебуваючи на роботі, він 16 липня 1981 року о 09.00 год. отримав тяжку травму пальця правої кисті. За результатами розслідування нещасного випадку складено акт за формою Н-1 про нещасний випадок на виробництві від 17 липня 1981 року. Висновком Луцької міської медико-соціальної експертної комісії встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 15 % .

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з відповідача 50 000,00 грн. моральної шкоди.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 квітня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Постановлено стягнути з ПАТ «АК «Богдан Моторс» в користь ОСОБА_4 20000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом.

Відповідач ПАТ «АК «Богдан Моторс» подав апеляційну скаргу на зазначене рішення суду. Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Апеляційну скаргу відповідача слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - змінити з наступних підстав.

Із матеріалів справи убачається, що з 01 квітня 1081 року ОСОБА_4 працював столяром станочником 1-го розряду Відкритого акціонерного товариства «Луцький автомобільний завод», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Автомобільна компанія «Богдан Моторс». 16 липня 1981 року о 09.00 годині з позивачем стався нещасний випадок на виробництві, а саме: ОСОБА_4 отримав ушкодження здоров'я у вигляді різаної рани 1 пальця правої кисті (а.с.7-8).

17 липня 1981 року відповідачем складено акт №12 за формою Н-1 про нещасний випадок на виробництві.

Частиною 1 статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Згідно частини 3 статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до статті 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Стаття 237-1 КЗпП України передбачає, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

З роз'яснень пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами) вбачається, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

На думку колегії суддів, прийшовши до висновку про необхідність стягнення моральної шкоди з відповідача в користь позивача та правильно застосувавши норми матеріального права до правовідносин, які виникли між сторонами, суд визначив розмір моральної шкоди у 20000,00грн., яка підлягає стягненню з відповідача в користь позивача без урахувань роз'яснень пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду від 31.03.95р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», тобто без врахування конкретних обставин справи, характеру правопорушень, ступеня вини потерпілого працівника у настанні даного нещасного випадку, ступеня втрати працездатності, моральних та фізичних страждань, яких зазнав позивач.

Так, суд першої інстанції залишив поза увагою ті обставини, що в акті за формою Н-1 про нещасний випадок на виробництві від 17 липня 1981 року зазначено, що 16 липня 1981 року в 7 год. 30 хвилин майстром ОСОБА_6 було дано завдання столяру ОСОБА_4 різати пінопласт, в 9 год. 00 хвилин, порізавши 50 листів пінопласту, при черговій різці, пропускаючи лист пінопласту через пилку з допомогою штовхача, ОСОБА_4 відволікся від роботи, штовхач зіскочив з листа пінопласту і пилкою порізав перший палець правої руки. В акті також зазначено, що для усунення причин нещасного випадку слід розробити технічний процес різки пінопласту та провести позачерговий інструктаж із робітниками цеху.

Висновком Луцької міської МСЕК ОСОБА_4 було встановлено 15 % стійкої втрати професійної працездатності (а.с.9).

З витягу протоколу № 32 засідання комісії з питань вирішення спорів при відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Луцьку від 23.03.2011р. встановлено, що розмір одноразової допомоги у разі втрати професійної працездатності потерпілому ОСОБА_4 до зменшення не підлягає (а.с.11).

Не встановлено в судовому засіданні і незворотності отриманого ушкодження здоров'я. У виписці з акту огляду медико-соціальної експертної комісії від 27.012011 року ОСОБА_4 зазначено, що ступінь втрати працездатності 15 % і інвалідність йому не встановлена.

За вимогами статті 14 Закону України «Про охорону праці» працівник зобов'язаний дбати про особисту безпеку і здоров'я, а також про безпеку і здоров'я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства; знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту; проходити у встановленому законодавством порядку попередні та періодичні медичні огляди. Працівник несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність факту заподіяння моральної шкоди і відмову у зв'язку з цим в позові є безпідставними. Втрата професійної працездатності, яка призвела до фізичних і моральних страждань позивача, безумовно свідчить про наявність заподіяння моральної шкоди.

Згідно статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Приймаючи до уваги встановлені при розгляді справи безспірні обставини, а саме факт отримання позивачем виробничої травми, яке призвело до втрати професійної працездатності 15 %, необхідність лікування, суд першої інстанції правильно визнав, що виробнича травма зумовила порушення нормальних життєвих зв'язків позивача, негативно відбилася на його фізичному та психічному стані, змусила його змінити спосіб життя, і таким чином, позивачу була завдана моральна шкода. Разом з тим, позивачем не надано доказів, які б підтверджували заподіяння йому моральної шкоди на суму 50000грн.

Розмір відшкодування, що присуджується, не може бути надмірним та має відповідати глибині та силі страждань, які мав потерпілий у зв'язку із порушенням його прав. Враховуючи вищенаведені конкретні обставини справи, характер правопорушення, ступінь вини працівника та підприємства у настанні нещасного випадку, ступінь втрати працездатності, її тимчасовість, характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів прийшла до висновку за необхідне змінити рішення суду, зменшити розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідачем позивачу до 10000грн.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерного товариства «Богдан моторс» задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 4 квітня 2016 року в даній справі змінити, стягнувши з відповідача Публічного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Богдан моторс» в користь позивача ОСОБА_4 10000,00 грн. моральної шкоди.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: