Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних справ
Суддя 1-ї інстанції Салтан Л.Г. Суддя доповідач Бондар М.С
Є.у.№ 337/5873/14
03 березня 2016 року Справа № 22ц/778/1342/16
У Х В А Л А

Іменем України

Коллегія судової палаті з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючий - суддя: Бєлка В.Ю., судді: Бондар М.С., Онищенко Е.А.

секретар - Книш С.В.

при участі: прокурора - адвоката

____________________________________________________________________________________________

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 24.11.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування та за зустрічними вимогами ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання правочину (заповіту) недійсним, -

в с т а н о в и л а :

В апеляційному суді розглядається апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 24.11.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування та за зустрічними вимогами ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання правочину (заповіту) недійсним.

Під час розгляду справи позивач заявив клопотання про проведення повторної судово-психіатричної експертизи для встановлення психічного стану спадкодавця.

Заслухавши учасників процесу колегія дійшла до висновку, що заявлене клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.133 ЦПК особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів.

За загальними правилами повторна експертиза призначається з ініціативи суду або за клопотанням учасників процесу, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи, або викликає сумніви в його правильності (ч.2 ст.150 ЦПК).

Необґрунтованим висновок експерта може бути визнано, якщо викликає сумніви застосована експертом методика, недостатній обсяг проведених експертом досліджень, висновки експерта не випливають із результатів досліджень або суперечать ним, і в інших подібних випадках.

Сумніви в правильності висновку експерта можуть виникнути, у випадках невідповідності його висновків іншим матеріалам справи.

Психічний стан померлого досліджувався в експертній установі Комунальній установі "Обласна психіатрична лікарня".

Обсяг необхідних та достатніх для експертного дослідження матеріалів і перевірка (огляд) матеріалів, які підлягають направленню на експертизу, з точки зору їх повноти та придатності для проведення експертизи, визначався судом за погодженням сторін та представників сторін у справі (т-1 а.с.172,173).

Отже, права заявника щодо призначення експертизи та надання документів необхідних для дослідження не були обмежені.

В апеляційному суді не встановлено порушень цивільного-процесуального законодавства судом першої інстанції, які регулюють призначення і проведення судово-психіатричної експертизи.

Так, в результаті дослідження, експерти встановили, що померлий спадкодавець ОСОБА_4, на час складання заповіту від 09.01.2014 року, не міг розуміти значення своїх дій і керувати ними внаслідок обмеженого враження головного мозку (т.1 а.с.205).

У своїх висновках експерти застережували на тому, що медичні документи померлого відображують зниження його мислення, інтелекту, пам'яті, порушення психічного стану внаслідок вживання алкоголю.

В апеляційній скарзі та заяві про призначення повторної експертизи заявник поставив під сумнів зазначене експертне дослідження, оскільки, висновок експертів на його думку не співпадає з вироком суду за яким померлий засуджений, а отже є осудним. Окрім того, спадкоємець не потребував психіатричної допомоги, будь яких дивацтв в його діях не було, орієнтувався у часі.

За загальними правилами питання про призначення повторної судової експертизи вирішується лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Комунальна установа "Обласна Запорізька психіатрична лікарня" мала повноваження на здійснення такого виду експертиз.

Відповідно до Наказу Міністерства охорони здоров'я України 05.07.1996 N194 (в редакції наказу МОЗ 11.01.2010 N1 "Про удосконалення організації судово-психіатричної експертизи в Україні" Комунальна установа "Обласна - Запорізька психіатрична лікарня" Запорізької обласної ради (м. Запоріжжя) віднесена до закладів, які здійснюють судово-психіатричні експертизи в Україні.

Як відомо, предметом посмертного експертного дослідження є оцінка психічного стану особи, її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на період юридично значущої дії, яка сталася у минулому.

Обєктами цього виду експертизи є виключно матеріали справи та медична документація з інформацією про стан здоров'я підекспертного, його поведінку у побуті, сім'ї і на роботі в різні проміжки часу, в тому числі і у визначений період обстеження (вчинення заповіту).

Згадана діагностична задача розвязується експертом не безпосередньо стосовно підекспертного, а опосередковано через оцінку інформації, яка міститься в досліджуваних обєктах на предмет її відповідності існуючим у психіатрії діагностичним стандартам.

Для вирішення цього завдання, районним судом, до експертної установи були направлені: оригінали історій хвороб, амбулаторних карт, медичних обстежень, медичні довідки та інші фактичні дані (т-1 а.с.175).

Формулювання висновків експертів і кваліфікація стану спадкодавця відображена в експертному висновку (т-1 а.с.193).

За існуючими у психіатрії діагностичними стандартами психічного розладу стану здоров'я людини, експерти встановили, що медичні документи померлого на час вчинення заповіту відображують зниження його індивідуальних психологічних особливостей в результаті алкогольної залежності, в тому числі: порушення мислення, інтелекту, пам'яті, відсутність критики та робити правильні висновки. Встановлені ознаки психічного захворювання - деменції (т.1 а.с.204,205).

Матеріали справи указують і на те, що для складання своїх висновків і виконання ухвали суду, експерти-психіатри не зажадали від суду необхідності інших даних (додаткових документів).

Проведеною у справі експертизою зроблено висновок про абсолютну неспроможність спадкоємця в момент складення ним заповіту розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Висновок експертів-психіатрів, як і будь-який доказ, підлягає оцінюванню слідчим, прокурором і судом.

При цьому аналізується внутрішня структура висновку і його відповідність іншим доказам, зібраним у справі.

Суд наголошує, що під час експертного дослідження предметом його була оцінка психічного стану померлого, його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на період юридично значущої дії, яка сталася у минулому (у справі укладання заповіту 09.01.2014 року).

В описовій частині висновку зазначено, що, починаючи з 2010 року у ОСОБА_4 лікарями встановлені невиражені порушення психічних функцій (т-1 а.с.113). При огляді у медичній установі 03.01.2014 року в його медичних документах описані признаки грубого інтелектуального мислення та встановлений діагноз виражена деменція внаслідок споживання алкоголю.

При цьому для обґрунтування своїх висновків експерти посилалися на пояснення свідків про зловживання померлим алкоголю, нездатність до пізнавання та відчутність переслідування.

За загальним медичним розумінням деменція (слабоумство) - це стійке порушення психічної діяльності, що характеризується розладом інтелекту, ослабленням пізнавальних процесів, зниженням емоційного життя і різними порушеннями поведінки, пам'яті, когнітивними розладами, порушення абстрактного мислення

Причинами деменції можуть бути різні психічні та неврологічні захворювання, в тому числі, зловживання алкоголем.

Деменція прогресує повільно, поступово.

Із пояснень свідка ОСОБА_5 (лікаря), слідує, що психічний стан померлого з часом погіршувався.

На підставі аналізу матеріалів справи, медичної документації та показань свідків, характеру поведінки померлого за життя експерти дійшли однозначного експертного рішення про не здатність особи усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, саме на період вчинення заповіту 09.01.2014 року.

Свідок ОСОБА_6 експерт складу комісії, при дослідженні висновків експертизи у суді додатково зазначав, що дані матеріалів справи свідчили про наявність психічних розладів у померлого на час складення заповіту.

Ключовим є і те, що висновок експертів не суперечить іншим матеріалам справи і він не викликає сумнів у його правильності.

Наявність вироку суду про засудження ОСОБА_4 у серпні 2013 року, безпосередньо стосується психічного здоров'я засудженого на час постановлення вироку й не спростовує висновків експертів про не здатність спадкоємця, внаслідок набутого захворювання не усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на час здійснення заповіту та не говорить про вади його обґрунтованості.

На час розгляду справи у апеляційному суді, нових клінічних обєктів, які б містили медичну інформацію про психічний стан померлого не встановлено і позивач їх не запропонував.

З наведеного слідує, що підстав, для призначення повторної судово-психіатричної експертизи не має.

Керуючись ст.307,313,314,315,317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Клопотання позивача про проведення судово-психіатричної експертизи відхилити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: