Справа № 599/489/16-ц
РІШЕННЯ н.п.2/599/346/2016

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ (заочне)

27 травня 2016 року Зборівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Снігурського В.В.

при секретарі Куриляк О.Г.

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши в місті Зборові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до відповідача - ОСОБА_2 з вимогами про стягнення 704 635 грн. 98 коп. заборгованості за договором позики.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, мотивуючи їх тим, що 30 травня 2009 року між нею та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого вона надала відповідачу 4000 долларів США, які відповідач зобовязався повернути до 01 вересня 2009 року та сплатити за користування позикою проценти в розмірі 10 % щомісячно. У встановлений строк відповідач коштів не повернув. 24.01.2012 року Зборівським судом видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 коштів в сумі 118 252 грн. По даний час відповідач їй боргу не повернув та ухиляється від виконання рішення суду.

Тому позивач просить стягнути в її користь з позивача заборгованість за договором позики від 30 травня 2009 року в сумі 704 635 грн. 98 коп., а саме:

заборгованість по сплаті процентів за період з 28.11.2001 р. по 18.04.2016 р. в розмірі 20 699, 18 доларів США, що станом на 18.04.2016 року еквівалентно 529 784, 03 грн.;

інфляційні збитки процентів за період з 28.11.2001 р. по 18.04.2016 р. в 95 037, 95 грн.;

суму курсової різниці в розмірі 70320 грн.;

10 000 грн. моральної шкоди, так як відповідач не виконуючи рішення суду спричиняє їй моральні страждання, що полягають у душевних переживаннях повязаних з нестачею коштів, необхідних для лікування, додаткових зусиль щодо організації свого життя, пошуку додаткових коштів.

Відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, в звязку з чим суд, враховуючи згоду позивача, а також, що відповідач належно повідомлений про розгляд справи, згідно вимог закону, вважає за можливе розглянути дану справу без участі відповідача та постановити заочне рішення.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд встановив, що 30 травня 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно якого відповідач отримав 4 тисячі доларів США, з кінцевим терміном повернення 01.09.2009 року та з сплатою 10 процентів за користування позикою щомісячно.

Відповідач своїх зобовязань не виконав, у вказаний строк позики та відсотків за користування коштами не повернув.

Рішенням Зборівського районного суду від 28 грудня 2011 року, вирішено стягнути в користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 118252 грн., тобто 31960 грн. основного боргу та 86292 грн. процентів за користування позикою.

На підставі даного рішення видано виконавчий лист, який позивачем було предявлено для примусового виконання в органи ДВС. Добровільно боржник коштів не повертає. По сьогоднішній день рішення суду не виконано.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом

За змістом статей 524 та 533 ЦК грошовим є зобовязання, яке виражається в грошовій одиниці України або грошовому еквіваленті в іноземній валюті.

Суд погоджується з вимогами позивача, згідно якого з дня винесення рішення Зборівського районного суду від 28 грудня 2011 року по 18 квітня 2016 року відповідач, згідно умов укладеного між сторонами договору позики, зобовязаний сплатити позивачу проценти, з розрахунку 10 % щомісячно, що становить 20 699,18 доларів США та, станом на 18 квітня 2016 року, згідно офіційного курсу НБУ, еквівалентно 529 784, 03 грн.

Тому зазначено сума відсотків підлягає стягненню з відповідача в користь позивача.

Що стосується вимог про стягнення інфляційних витрат, то вони задоволенню не підлягають, так як нормами Закону від 3 липня 1991 р. № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення», індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає (рішення Верховного Суду України від 28 березня 2012 р. у справі 6-36736вов10). Тому норми ч. 2 ст. 625 ЦК щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобовязання, яке визначене у гривні.

Так само прийняття судового рішення про стягнення грошового боргу в національній валюті не змінює природу грошового зобовязання як такого, що визначене в іноземній валюті, і не є підставою для застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК щодо сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Вирішуючи позов в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить з того, що відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Наслідки порушення договору позичальником встановлені ст.ст. 625 та 1050 ЦК України, які не передбачають відшкодування моральної шкоди. Не передбачає таких наслідків порушення договору позичальником і укладений між сторонами договір позики відтак, відсутні підстави для задоволення позову в цій частині.

Такий же висновок висловлений колегією суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у рішенні від 1 лютого 2006 р.

Так само не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення курсової різниці в розмірі 470320 грн., оскільки ні договором між сторонами, ні ст.ст. 16, 625 та 1050 ЦК України чи жодним іншим законом не встановлена можливість позикодавця стягувати з позичальника курсову різницю.

Враховуючи вказане вище, позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.10,60,88,169,212-215,224-233 ЦПК України, ст.ст.16, 524, 533, 611, 625, 1048, 1050 Цивільного кодексу України,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 заборгованість по процентах, згідно договору позики від 30 травня 2009 року, станом на 18 квітня 2016 року, в сумі 529 784 грн. 03 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави судовий збір в сумі 5297 грн. 84 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у разі подання апеляційної скарги, якщо рішення не скасовано, після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга може бути подана позивачем до Апеляційного суду Тернопільської області через Зборівський районний суд на протязі 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя підпис З оригіналом згідно:

Суддя Зборівського

районного суду ОСОБА_3