Справа №611/267/16-ц
Провадження №2/611/127/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 року Барвінківський районний суд Харківської області в складі :

головуючого - судді Коптєва Ю.А.,

за участю секретаря - Малемоненко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на будинок з погосподарськими спорудами в порядку спадкування за заповітом,-

в с т а н о в и в:

22 березня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом.

Позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер його батько ОСОБА_3, після смерті якого відкрилась спадщина у виді вказаного житлового будинку з господарськими спорудами. За життя останній склав заповіт, в якому заповів зазначене майно ОСОБА_1 та ОСОБА_2

При зверненні до нотаріальної контори позивачу було відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Посилаючись на те, що іншим шляхом отримати правовстановлюючий документ на будинок, а також оформити спадщину він не має можливості, просив позов задовольнити.

Позивач та його представник - ОСОБА_4 у судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, надала до суду заперечення, в якому у задоволенні позову просила відмовити, посилаючись на те, що в заповіті від 21 жовтня 2010 року, посвідченого нотаріусом Барвінківської державної нотаріальної контори Харківської області Захаровою Н.В., дата народження ОСОБА_1 не співпадає з датою народження, зазначеної в копії його свідоцтва про народження.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_2 в судовому засіданні також просив у задоволенні позову відмовити з зазначених відповідачкою підстав.

Заслухавши пояснення позивача, представників позивача та відповідача, свідка, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно із ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Як передбачено, ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 вказаної статті визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів.

Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

На підставі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст.1217, 1220,1222,1233 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року, що підтверджується фотокопією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, виданого повторно 17 березня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Барвінківського районного управління юстиції у Харківській області (а. с. 14).

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_3, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4, виданого 25 квітня 1957 року райбюро ЗАГС м. Барвінкове (а.с.12).

Відповідно до заповіту від 21 жовтня 2010 року, посвідченого нотаріусом державної нотаріальної контори Харківської області, ОСОБА_3, дієздатність якого була перевірена, заповів належний йому на праві особистої власності житловий будинок з прилеглими надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 своєму синові ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер платника податків - НОМЕР_1, та донці ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер платника податків - НОМЕР_2, в рівних частках кожному (а.с.8).

Як передбачено ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як убачається із копій матеріалів спадкової справи №117/2011, наданої Барвінківською державною нотаріальною конторою Харківської області, діти померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_3 - син ОСОБА_1 та донька ОСОБА_2, спільно подали заяву про прийняття спадщини, яка зареєстрована в Книзі обліку та реєстрації спадкових справ №294, в строк передбачений законом (а.с.44).

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 22 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З листа державного нотаріуса Барвінківської нотаріальної контори Харківської області убачається, що видати свідоцтво про право на спадщину позивачу немає можливості у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок (а.с.4).

Як убачається з довідки №13-16/3 від 08 лютого 2016 року, виданої директором Барвінківського КПТІ, право приватної власності на житловий будинок з погосподарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано в реєстровій книзі №22 за реєстровим №3886 за ОСОБА_1 на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки, посвідченого Барвінківською державною нотаріальною конторою 12 березня 1956р. за реєстровим №273 (а.с.11).

Вищевказаний житловий будинок з погосподарськими спорудами має технічний паспорт, виготовлений Барвінківським комунальним підприємством технічної інвентаризації, станом на 04 лютого 2016 року, реєстровий №22-3886, інвентаризаційна справа № 4073 (а.с.5).

В судовому засіданні знайшли своє підтвердження пояснення позивача та його представника в частині того, що нотаріусом була допущена технічна помилка при зазначенні місяця народження спадкоємця.

Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_5 пояснила, що 21 жовтня 2010 року, як державний нотаріус Барвінківської державної нотаріальної контори, посвідчувала заповіт ОСОБА_3 за його місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 Дієздатність останнього було перевірено. Спадкодавець дійсно заповів у рівних частках належний йому житловий будинок своїм двом дітям: сину - ОСОБА_1 та доньці - ОСОБА_2

ОСОБА_5 пояснила також, що при складенні заповіту було допущено технічну помилку, а саме - невірно зазначений місяць народження ОСОБА_1

Разом з тим, свідок стверджувала, зазначена технічна помилка не є підставою для відмови позивачу в отриманні свідоцтва на спадщину за наявності правовстановлюючих документів на спадкове майно.

В судовому засіданні з пояснень учасників судового розгляду встановлено, що спадкодавець ОСОБА_3 інших дітей крім ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не мав.

Приймаючи до уваги, що наявність технічної помилки нотаріуса ніяк не вплинула та не відобразилась на формуванні та розумінні волі й волевиявленні спадкодавця, враховуючи, що в тексті самого заповіту вказаний ідентифікаційний номер спадкоємця ОСОБА_1, який повністю співпадає з ідентифікаційний номером позивача, суд не приймає до уваги посилання відповідачки та її представника на вказані недоліки , як підставу для відмови у задоволенні позову .

Судовим розглядом встановлено, що отримати свідоцтво про право на спадщину, що складається із ? частини вказаного житлового будинку, позивач не має змоги через відсутність у нього передбачених чинним законодавством правовстановлюючих документів на це майно.

Пунктом 3.3 ОСОБА_6 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013, передбачено, якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи те, що факт належності ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року, житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 знайшов своє повне підтвердження у ході судового розгляду, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, у зв'язку з чим його право власності підлягає захисту у судовому порядку шляхом визнання за ним права власності на ? частину зазначеного житлового будинку з господарськими спорудами.

Приймаючи до уваги прохання позивача, суд не стягує на його користь з відповідачки понесені ним судові витрати у розмірі 551 гривня 20 копійок.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст.ст.392,1223 ЦК України, суд -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 року батька ОСОБА_3, право власності на ? (одну другу) частину житлового будинку (літ. А1), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 58,4 м2, з господарськими спорудами: погріб (літ. Б), сарай (літ. В), гараж (літ. Г), вбиральня (літ.Д), літній душ (літ. З), колодязь (літ. К), огорожа (літ. N1), ворота (літ.N2), огорожа (літ.N3).

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Барвінківський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з часу проголошення, особами, які не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, - протягом десяти днів з часу отримання копії рішення.

Суддя Ю.А. Коптєв