Справа № 2-1794/2008 Головуючий у І інстанції Криворучко І.В.
Провадження № 22-ц/780/427/16 Доповідач у 2 інстанції Воробйова Н. С.
Категорія 42 29.02.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

29 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Воробйової Н.С.

суддів: Приходька К.П.., Таргоній Д.О.

при секретарі Якимчук Ю.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Іванівської сільської ради Бориспільського району Київської області про визнання недійсним свідоцтва про права власності на будинок та визнання права власності на домоволодіння,-

Встановила :

У травні 2008 року позивачка звернулась до суду із позовом до Іванівської сільської ради Бориспільського району Київської області про визнання недійсним свідоцтва про права власності на будинок та визнання права власності на домоволодіння.

Посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1- помер її чоловік, ОСОБА_5. 02.03.1979р., який на випадок смерті склав заповіт, згідно якого все своє майно заповів їй - своїй дружині - ОСОБА_4 Після смерті чоловіка відкрилася спадщина, до складу якої входить майно, що складається з 1/2 частини житлового будинку по АДРЕСА_1., площею 19,5 кв.м. У встановлений законом строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини вона не звернулася, оскільки вважала, що чоловіком був складений заповіт, то право власності на спадкове майно переходить до неї автоматично і вона зможе у будь-який час отримати відповідне свідоцтво. Крім того після смерті чоловіка вона фактично вступила у володіння і користування спадковим майном, оскільки постійно проживала у спадковій частині будинку, обробляла земельну ділянку, проводила ремонтні роботи, користувалася предметами повсякденного вжитку. На даний час у неї виникла необхідність оформити на своє їм»я право власності на належне їй домоволодіння, але в Бориспільському БТІ їй повідомили, що право власності на дане домоволодіння вже оформлено на ім»я ОСОБА_6.

ОСОБА_6 їх син, але він помер ІНФОРМАЦІЯ_2. і вона не може дізнатися, яким чином він, без її відома та за її життя, оформив на себе спадковий будинок в цілому.

Вважає, що син зробив це неправомірно, оскільки ніколи не був власником даного будинку, земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена саме її померлому чоловікові, на нього було оформлено і план забудови будинку; відповідні записи були також і в погосподарській книзі.

Посилаючись на викладене, позивачка вважала, що спадковий будинок побудований подружжям, вона проживала в ньому на день смерті чоловіка і проживає на даний час, спадщину прийняла у відповідності до чинного на час смерті чоловіка законодавства, без її відома син оформив спадковий будинок на себе, а тому просила визнати свідоцтво про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1, видане на ім»я ОСОБА_6 недійсним та визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2008 року позов задоволено у повному обсязі.

Визнано недійсним свідоцтво № 218 від 19.02.1990 року про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, видане на ім»я ОСОБА_6 на підставі рішення Бориспільської районної ради № 151 від 07.12.1989 року; визнано за ОСОБА_4 право власності, на жилий будинок АДРЕСА_1

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просила скасувати рішення суду першої інстанції з підстав невідповідності його вимогам закону та обставинам справи та закрити провадження у справі.

Посилалася на те, що рішенням суду першої інстанції порушено її право як спадкоємця після смерті ОСОБА_6, померлого в 2005 році.

Зазначала, що вона є дружиною померлого ОСОБА_6 та невісткою позивачки ОСОБА_4 У спірному будинку проживала з 1964 року, проживає в ньому і по цей час. Після смерті чоловіка прийняла спадщину, звернулася із заявою до нотаріальної контори, але свідоцтво про право на спадщину не отримувала. Державний акт на земельну ділянку по АДРЕСА_1 було виготовлено на її ім.»я.

ІНФОРМАЦІЯ_3 році померла її свекруха ОСОБА_4 про існування спірного рішення вона дізналася після звернення до нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва на право на спадщину після смерті її чоловіка, а саме із відповіді нотаріуса від 23 травня 2015 року за №701/02-17 на її заяву.

До справи за позовом ОСОБА_4 вона залучена не була; що позбавило її можливості захистити своє право власності на спірний будинок, надати необхідні документи та дати пояснення щодо обставин справи; на її думку, суд фактично позбавив її прав власності на майно, залишивши поза увагою, що позивачка звернулася до суду з позовом про скасування свідоцтва про право власності на спірний будинок через 27 років після його видачі. Крім того, на час смерті батька чоловіка ОСОБА_6 в будинку проживав і його син; він також мав право на спадкове майно за законом після смерті останнього; право власності на будинок в цілому отримано було покійним чоловіком в 1990 році на підставі рішення Бориспільської районної ради народниї депутатів №151 від 07 грудня 1989 року, чинного на даний час.

Просила задовольнити її апеляційну скаргу та у зв»язку зі смертю ОСОБА_4, закрити провадження у справі.

Відповідно до матеріалів справи правонаступником після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_4 є її донька ОСОБА_7, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим державним нотаріусом Бориспільської районної державної нотаріальної контори від 20 травня 2014 року.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 321, ч. 1 ст. 386 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

За правилами ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Задовольняючи вимоги позивача, суд виходив з того, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки, ОСОБА_5 (а.с.10), який 02.03.1979р. на випадок смерті склав заповіт, згідно якого своє майно заповів своїй дружині - ОСОБА_4 (а.с.11) Після смерті чоловіка відкрилася спадщина, до складу якої входить майно, що складається з 1/2 частини житлового будинку по АДРЕСА_1., площею 19,5 кз.м.(а.с.12-15). Позивачка за оформленням прав власності за заповітом не зверталася, але фактично вступила у володіння спадковим майном та прийняла спадщину за законом, чинним на час смерті чоловіка. Проте, без відома позивачки, право власності на житловий будинок отримав їх син ОСОБА_6 на підставі рішення Бориспільської районної міської ради народних депутатів від 07 грудня 1989 року №151, хоча прав на даний будинок фактично не мав, у зв»язку з чим, дійшов висновку, що свідоцтво про право власності на спірний будинок на ім.»я ОСОБА_6 слід визнати недійсним, а право власності на будинок необхідно визнати за позивачкою.

Колегія суддів не може погодитися з висновками суду з таких підстав.

По справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки, ОСОБА_5 (а.с.10), який 02.03.1979р. на випадок смерті склав заповіт, згідно якого своє майно заповів своїй дружині - ОСОБА_4 (а.с.11) Після смерті чоловіка відкрилася спадщина, до складу якої входить майно, що складається з 1/2 частини житлового будинку по АДРЕСА_1., площею 19,5 кз.м.(а.с.12-15).

Дружина померлого із заявою про прийняття спадщини за заповітом до нотаріальної контори не зверталася, але фактично вступила у володіння спадковим майном та прийняла спадщину за законом, чинним на час смерті чоловіка.

По справі також встановлено, що на час смерті ОСОБА_6 у спірному будинку проживав також його син ОСОБА_6.

Згідно рішення Бориспільського виконкому Бориспільської районної міської ради народних депутатів від 07 грудня 1989 року №151 ОСОБА_6 отримав свідоцтво на право власності на будинок по АДРЕСА_1., в цілому та зареєстрував своє право на нерухоме майно у відповідності до вимог законодавства.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_5. Після його смерті відкрилась спадщина, у т.ч. і на будинок по АДРЕСА_1. Дружина померлого звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка. Свідоцтво про право власності на спадкоме майно не отримувала.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Спадщину після її смерті отримала донька останньої ОСОБА_7, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим державним нотаріусом Бориспільської районної державної нотаріальної контори від 20 травня 2014 року.

Згідно відповіді нотаріуса Бориспільської районної нотаріальної контори на ім.»я ОСОБА_3 від 23 травня 2015 року №701/02-17 останній відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на майно померлого ОСОБА_6 (чоловіка останнього) з посиланням на рішення Бориспільського міськрайонного суду від 13 червня 2008 року про скасування свідоцтва про право власності на ім.»я останнього на житловий будинок. Згідно заповіту ОСОБА_4 свідоцтво про право власності на спірний будинок 20 травня 2014 року видано на ім.»я ОСОБА_7

Вказані обставини свідчать про те, що на час вирішення судом справи за позовом ОСОБА_4 існував спір між спадкоємцями померлого в 2005 році ОСОБА_6, які у визначений законом строк зввернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та ОСОБА_4 щодо прав власності на будинок по АДРЕСА_1.

На думку колегії, доводи апелянта ОСОБА_3 про те, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 13 червня 2008 року порушено її право як спадкоємця після смерті ОСОБА_6, померлого в 2005 році і що суд першої інстанції фактично, не залучивши її до справи, вирішив питання щодо її прав і обов»язків, заслуговують на увагу.

З огляду на викладене, Іванківську сільську раду Бориспільського району, до якої звернулася з позовом ОСОБА_4 не можна вважати належним відповідачем по даній справі.

Оскільки відповідно до чинного законодавства, апеляційний суд позбавлений можливості на стадії апеляційного провадження залучати до справи належних відповідачів по справі, рішення суду не може бути залишеним без змін, підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову позивачці ( у даному випадку правонаступнику померлої позивачки) у задоволенні позову із зазначених підстав.

Доводи апеляційної скарги щодо необхідності закрити провадження у даній справі є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону.

Керуючись ст..ст.307, 309 ЦПК України, колегія

Вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2008 року скасувати. Ухвалити нове рішення.

У задоволені позову ОСОБА_4 (правонаступник ОСОБА_7) до Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді :