Справа № 590/379/16-ц
Провадження № 2/590/130/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 року Ямпільський районний суд

Сумської області

в складі: головуючого - судді Сатарової О.В.

при секретарі Данченко І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Ямпільського району Сумської області про визнання права на закінчення приватизації на земельну ділянку та визнання права власності на житловий будинок з надвірними спорудами в порядку успадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Сумської області про встановлення факту належності нерухомого майна, в т.ч. земельної ділянки померлій та визнання права власності за ним в порядку успадкування за законом.

В послідуючому до початку розгляду судом справи по суті надав суду заяву про зміну позовних вимог, згідно якої просить суд:

- визнати за ним, ОСОБА_1, у порядку спадкування за законом право на закінчення приватизації та отримання на своє імя правовстановлюючого документу на земельні ділянки загальною площею 0,60 га, в тому числі: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства 0,35 га, які розташовані за адресою: 41230, Сумська обл.., Ямпільський р-он, с.Усок, вул.. Ковпака, 23, які на підставі рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради від 20.10.1993 року передані у власність до смерті його покійної матері гр. ОСОБА_3.

- визнати за ним, ОСОБА_1, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: 41230, Сумська обл.., Ямпільський р-он, с.Усок, вул.. Ковпака, 23, у порядку успадкування за законом, після смерті його матері ОСОБА_3.

Свої вимоги мотивував тим, що 03 лютого 1999 року померла його мати ОСОБА_3, після смерті якої він є єдиним спадкоємцем. Разом з тим, він не може реалізувати своє право на спадкування у позасудовому порядку на нерухоме майно будинок, розташований за адресою: 41230, Сумська обл., Ямпільський р-он, с.Усок, вул.Ковпака, 23, в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу та земельну ділянку загальною площею 0,60 га, в тому числі: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства 0,35 га, що розташована за адресою: 41230, Сумська обл., Ямпільський р-он, с.Усок, вул.Ковпака, 23, та належала його покійній матері, яка при житті не встигла оформити Державного акту на право власності на цю земельну ділянку.

В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд позову без його участі.

Відповідач, сільський голова ОСОБА_2 сільської ради ОСОБА_4 надав заяву про розгляд даної справи без їх участі, підтримує позов гр. ОСОБА_1 з урахуванням поданої заяви про зміну позовних вимог, позовні вимоги визнав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з таких мотивів.

В судовому засіданні було встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія І-АГ №1269843 ОСОБА_3 є матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 6/.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_5 І-БП №049781 ОСОБА_3 померла 03.02.1999 року у віці 72 року про що 4 лютого 1999 року складено відповідний актовий запис №2, місце смерті - с.Усок /а.с. 9/.

Згідно довідки-характеристики, наданої виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Ямпільського району Сумської області від 08.06.2016 року за № 04-05/122, 03.02.1999 року померла гр. ОСОБА_3, жителька с.Усок Ямпільського району Сумської області. На день смерті залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою с.Усок Ямпільського р-ону Сумської області, вул.. Ковпака, 23, та розміщується на земельній ділянці загальною площею 0,60 га, в т.ч. для ОСГ 0,35 га, для ІЖБ 0,25 га, яка приватизована рішенням виконкому №59 від 20.10.1993 року, але правовстановлюючі документи за життя померла не отримала.

Від імені померлої ОСОБА_3 у виконкомі ОСОБА_2 сільської ради ніяких розпоряджень відносно майна не посвідчувалось. Спадкоємці: син ОСОБА_1, на день смерті проживали разом, вели спільне господарство, здійснив поховання матері. Фактично прийняв спадщину після померлої матері ОСОБА_3 /а.с. 10/.

Згідно наданої інформації Ямпільської районної державної нотаріальної контори після смерті 03.02.1999 року ОСОБА_3 заведена спадкова справа № 217/2000 року. Спадщину прийняв та 07.12.2000 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) син спадкодавця ОСОБА_1, В звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок, земельні ділянки в с.Усок Ямпільського р-ону Сумської області, вул.. Ковпака, 23, спадкоємцю ОСОБА_1 рекомендовано звернутись до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно /а.с. 33/.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Ураховуючи відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 на земельні ділянки за адресою с. Усок, вул. Ковпака, 23 Ямпільського району, Сумської області, позивач обґрунтовано звернувся до суду.

Згідно довідки, наданої ОСОБА_2 сільською радою від 08.06.2016 року за №207 житловий будинок, який знаходиться за адресою с.Усок, вул. Ковпака, 23, що розташований на земельній ділянці загальною площею 0,60га, в тому числі для ОСГ 0,35га, для ІЖБ 0,25га, дійсно належить на правах приватної власності ОСОБА_3, про що в по господарській книзі №2 за 1996-2000 р.р. зроблено запис №171, будинок побудований у 1974 році /а.с. 8/.

Згідно довідки БТІ від 06.04.2016 року №28, по даним КП «Глухівське БТІ» станом на 31.12.2012 року нерухоме майно за адресою с.Усок вул. Ковпака, 23 право власності не зареєстровано /а.с. 12/.

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31.01.1966 року, у період її дії державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради.

Згідно роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладених у листі від 16.05.2013 року № 24-753/0/13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у цьому разі, якщо перші власники не оформили документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку.

Відповідно до Рішення № 59 від 20.10.1993 року «Про розгляд заяв громадян на приватизацію земельних ділянок» та Списку громадян ОСОБА_2 сільської ради народних депутатів виконкомом ОСОБА_2 сільської Ради народних депутатів ОСОБА_3 було передано земельні ділянки безкоштовно у приватну власність для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель (для ІЖБ 0,25 га, ОПГ 0,35га) /а.с. 11/.

Тобто, спадкодавцем ОСОБА_3 за життя було розпочато, але не завершено процедуру приватизації вищевказаних земельних ділянок.

Судом також встановлено, що ОСОБА_2 сільською радою позивачу відмовлено у завершені процедури приватизації земельної ділянки після смерті матері ОСОБА_3, для вирішення цього питання рекомендовано звернутися до суду /а.с. 36/.

Вирішуючи вимогу позивача про визнання за ним права на закінчення приватизації на указані земельні ділянки загальною площею 0,60 га, які були безоплатно надані у приватну власність матері позивача, суд виходить із такого:

Як установлено судом часом відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 є 03.02.1999 року.

Відповідно до статті 524 ЦК України 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, та п.1 ч.1 ст.549 визнається, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Суд при розгляді справи також враховує роз'яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/13, відповідно до п.3.5 яких Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності:

- ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки;

- виготовлення технічної документації на земельні ділянки;

- визначення меж земельної ділянки в натурі;

- погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами;

- одержання у встановленому порядку Державного акта на землю;

- реєстрація права власності на земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Не підлягають задоволенню позовні вимоги спадкоємців про визнання права власності на земельну ділянку, щодо якої спадкодавцем розпочато, але не завершено процедуру приватизації.

Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації (ч.3 ст. 116 ЗК). Визнається правильною практика судів, які задовольняють вимоги спадкоємців, що звернулися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця.

Відповідно до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 1 січня 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються. Натомість, згідно із статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правовстановлюючим документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, яка передана фізичним та юридичним особам шляхом безоплатної передачі із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, є свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

За таких обставин, суд вважає, що позивач ОСОБА_1, прийнявши спадщину після смерті матері ОСОБА_3, набув право на спадкування усіх її прав та обов'язків, що їй належали, у тому числі право на приватизацію земельної ділянки, переданої померлій за життя відповідним рішенням органу місцевого самоврядування, однак за відсутності правовстановлюючого документу на ім'я померлої, він згідно з положеннями статті 67 Закону України «Про нотаріат» позбавлений можливості одержати у нотаріуса свідоцтво про право на цю спадщину, тому захищаючи охоронювані законом права позивача, таке право в порядку спадкування за законом слід визнати за ним рішенням суду.

Таким чином, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись положеннями ст.ст. 212-214 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у порядку спадкування за законом право на закінчення приватизації та отримання на його імя правовстановлюючого документу на земельні ділянки загальною площею 0,60 га, в тому числі: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства 0,35 га, які розташовані за адресою: 41230, Сумська обл.., Ямпільський р-он, с.Усок, вул.. Ковпака, 23, які на підставі рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради від 20.10.1993 року передані у власність до смерті його покійної матері гр. ОСОБА_3, яка померла 03 лютого 1999 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: 41230, Сумська обл.., Ямпільський р-он, с.Усок, вул. Ковпака, 23, у порядку успадкування за законом, після смерті його матері ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Ямпільський районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скарги подано не було. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ямпільського районного суду

Сумської області ОСОБА_6