Справа №235/2475/15-ц
Провадження №4-с/235/25/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2016 року м. Красноармійськ

Красноармійський міськрайонний суд в складі

головуючого судді Хмельової С.М.

за участю секретаря Кучерявого М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 7 м. Красноармійська Донецької області цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця, зацікавлені особи ТОВ «Лізінгова компанія «Автофінанс», відділ Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві,

ВСТАНОВИВ:

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся ОСОБА_1 зі скаргою на бездіяльність державного виконавця, зацікавлені особи ТОВ «Лізінгова компанія «Автофінанс», відділ Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві. В обґрунтування скарги зазначив, що 20 липня 2015 року Красноармійський міськрайонний суд розглянув справу за його позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізінгова компанія «Автофінанс» про визнання договору недійсним.

Суд вирішив стягнути з ТОВ «Лізінгова компанія «Автофінанс» на його користь отримані за договором №000377 від 21 серпня 2012 року грошові кошти в сумі 71066грн. 48коп., проценти за користування коштами у сумі 9669грн. 60коп. та судові витрати, що складаються з витрат на правову допомогу в розмірі 2000грн.

Рішення суду набрало законної сили 31 липня 2015р.

Виконавчий лист видано 10 грудня 2015 року.

05.02.2016 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження.

Строк та умови добровільного виконання рішення боржником: виконати постанову до 12.02.2016р. Вказаний строк сплив 12 лютого 2016 року.

Більше за цим виконавчим провадженням державним виконавцем нічого не зроблено.

Незважаючи на те, що з моменту строку для добровільного виконання рішення пройшло більше двох місяців, ніяких дій щодо примусового виконання виконавчого документу не здійснено.

Вищевказані обставини порушують інтереси ОСОБА_1 як стягувача. У Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень не міститься по виконавчому провадженню ніяких дій окрім відкриття провадження, стягувану жодних коштів на виконання судового рішення не надходило.

ОСОБА_1 просить суд визнати бездіяльність головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції м. Києва ОСОБА_2 під час виконання рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецькій області від 20 липня 2015 року протиправною, такою що порушує права ОСОБА_1 як стягувача.

Зобовязати головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції м. Києва ОСОБА_2 виконати норми статей 65, 66 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: звернути стягнення на готівку в національній валюті, що перебуває в касах або інших сховищах боржника; кошти боржника, що перебувають у банках або інших фінансових установах; кошти боржника, що знаходяться на його рахунках, а також на рахунках, відкритих боржником через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи; звернути стягнення на інше майно, належне боржникові або закріплене за ним, а також вжити інших, передбачених законом, заходів для виконання рішення Красноармійського міськрайонного суду від 20 липня 2015 року.

ОСОБА_1 та його представник до судового засідання не зявились, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, скаргу просять задовольнити у повному обсязі.

Зацікавлені особи: ТОВ «Лізінгова компанія «Автофінанс», відділ державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві, до судового засідання не зявились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином. У звязку з тим, що заінтересовані особи не зявились, заперечень проти доводів заявника не висунули, та враховуючи необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності заінтересованих осіб.

Суд дослідивши матеріали цивільної справи встановив наступне.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 20 липня 2015р. задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Лізінгова компанія «Автофінанс».

Визнано договір від 21 серпня 2012 року № 000377, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Лізінгова компанія «Автофінанс»» недійсним.

Стягнуто з ТОВ «Лізінгова компанія «Автофінанс»» на користь позивача отримані за договором № 000377 від 21 серпня 2012 року грошові кошти в сумі 71066 (сімдесят одну тисячу шістдесят шість) гривень 48 копійок.

Стягнуто з ТОВ «Лізінгова компанія «Автофінанс»» на користь позивача проценти за користування коштами у сумі 9669 (девять тисяч шістсот шістдесят девять) гривень 60 копійок.

Стягнуто з ТОВ «Лізінгова компанія «Автофінанс»» на користь позивача судові витрати, що складаються з витрат на правову допомогу по підготовці позовної заяви в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.

Стягнуто з ТОВ «Лізінгова компанія «Автофінанс» на користь держави судовий збір в сумі 807 (вісімсот сім) гривень 36 копійок.

28 серпня 2015 року позивачу видано рішення суду, яке набрало законної сили.

10 грудня 2015 року видано виконавчий лист.

Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції м. Києва відкрито виконавче провадження 05.02.2016 року. Встановлено строк добровільного виконання рішення в термін до 12.02.2016р.

Відповідно до інформації про виконавче провадження від 12.04.2016р. державним виконавцем ніяких дій щодо примусового виконання виконавчого документу не здійснено.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до статті 383 ЦПК, частини першої статті 12, частини четвертої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають лише сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи. При цьому вони набувають процесуального статусу заявника.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (частина друга статті 384 ЦПК), незалежно від місця виконання судового рішення.

Обовязки та право державного виконавця визначені у статті 11 Закону України «Про виконавче провадження».

Заходами примусового виконання рішень, відповідно до статті 32 Закону України «Про виконавче провадження» є :

1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб;

2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням.

Статтею 65 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що готівка в національній та іноземній валюті, що перебуває в касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, підлягає невідкладному вилученню після її виявлення та складання відповідного акта державним виконавцем. Копія акта вручається представнику боржника - юридичної особи. Вилучена готівка зараховується на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби не пізніше наступного робочого дня з моменту вилучення.

Державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки і вклади державний виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших органах державної влади, підприємствах, установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Державний виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що знаходяться на його рахунках, а також на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

У разі якщо після накладення державним виконавцем арешту на кошти боржника - юридичної особи у банках чи інших фінансових установах боржник умисно не виконує судове рішення і відкриває нові рахунки у банках чи інших фінансових установах, державний виконавець надсилає відповідним правоохоронним органам матеріали для притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності.

Частина 1 статті 66 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що у разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів у обсязі, достатньому для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з обороту або обмежуваного в обороті) незалежно від того, хто фактично використовує це майно.

Проте, державний виконавець протягом двох місяців з дня відкриття виконавчого провадження не вчинив дій передбачених Законом України «Про виконавче провадження». Таким чином, вимоги ОСОБА_1 про визнання бездіяльності державного виконавця протиправною та зобовязання вчинити певні дії законні, обґрунтовані, та підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 387-388 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця, зацікавлені особи ТОВ «Лізінгова компанія «Автофінанс», відділ Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві, задовольнити.

Визнати бездіяльність головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції м. Києва ОСОБА_2 під час виконання рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецькій області від 20 липня 2015 року протиправною, такою що порушує права ОСОБА_1 як стягувача.

Зобовязати головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції м. Києва ОСОБА_2 виконати норми статей 65, 66 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: звернути стягнення на готівку в національній валюті, що перебуває в касах або інших сховищах боржника; кошти боржника, що перебувають у банках або інших фінансових установах; кошти боржника, що знаходяться на його рахунках, а також на рахунках, відкритих боржником через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи; звернути стягнення на інше майно, належне боржникові або закріплене за ним, а також вжити інших, передбачених законом, заходів для виконання рішення Красноармійського міськрайонного суду від 20 липня 2015 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: