Справа № 129/707/16-ц Провадження № 22-ц/772/2561/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 27 Доповідач Рибчинський В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду

Вінницької області в складі:

головуючого: Рибчинського В.П.,

суддів: Голоти Л.О., Денишенко Т.О.,

при секретарі: Топольській В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 10 червня 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 24.03.2008 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 216467-CRED на 3000,00 доларів США зі сплатою 24% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник взяті зобов'язання не виконує і станом на 23.02.2016 р. його борг по нарахованому кредитному договору становить 12217,74 доларів США, який складається із заборгованості за кредитом - 2700,11 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом 9517,63 доларів США; на підставі ч. 3 ст. 61 ЦПК України віднімається сума 5497,35 доларів США, стягнена рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23.11.2010 р., а тому різниця становить 6720,41 доларів США, з них 3332,00 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом.

Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 10 червня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило зазначене рішення скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності, тощо), що мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Умовами обґрунтованості є повне і всебічне з'ясування обставин, що мають значення для справи, доведеність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність висновків суду обставинам справи.

Рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 10 червня 2016 року не відповідає цим вимогам.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 24.03.2008 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 216467-CRED на суму 3000 доларів США зі сплатою 24% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, позичальник взявся повністю та своєчасно повертати позичені кошти та відсотки за користування ними, однак своїх зобов'язань не виконує і станом на 23.02.2016 р. його борг становить 12217,74 доларів США; на підставі ч. 3 ст. 61 ЦПК України віднімається сума 5497,35 доларів США, стягнена рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23.11.2010 р., а тому різниця становить 6720,41 доларів США, з них 3332,00 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, які відповідач протиправно позивачеві не повернув.

20.05.2016 року ОСОБА_2 надіслав до суду заяву, в якій просив застосувати строк позовної давності.

Відмовляючи в задоволенні позовної заяви суд першої інстанції виходив з того, що оскільки останній платіж за кредитним договором № 216467-CRED від 24.03.2008 р. був здійсненний відповідачем 15.09.2009 р., наступним днем за останнім днем чергового платежу за договором є 29.10.2009 р., то загальний (три роки) строк позовної давності почав текти 29.10.2009 р. і закінчився 29.10.2012 року, а тому у задоволенні обґрунтованого позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором необхідно відмовити через сплив строку позовної давності.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне:

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

З кредитного договору вбачається, що кінцевий строк погашення кредиту визначений до 15.09.2009 року (п.1.4).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Згідно з ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до кредитного договору № 216467-CRED від 24.03.2008 року банк надає позичальнику кредит у сумі 3 000 доларів США на строк до 15 вересня 2009 року.

Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку щодо пропуску строку позовної давності, оскільки початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Нарахування відсотків проводилось щомісячно, але дані платежі відповідач не сплачував, а тому право банку на отримання щомісячних платежів порушувалось, що надавало банку можливість звернутись до суду з позовом про стягнення даних нарахувань.

Зазначені доводи колегія судів бере до уваги, оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом підлягає стягненню з відповідача у межах строку позовної давності, який за згодою сторін у договорі визначений терміном у 5 років.

За проведеного розрахунку в межах строку позовної давності підлягає стягненню 6 426, 26 доларів США, однак оскільки позовні вимоги заявлені на суму 3 332,00 доларів США, тому стягненню підлягає саме сума 3 332, 00 доларів США, що в перерахунку за курсом НБУ складає 86 180, 23 грн.

Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року « Про судове рішення у цивільній справі», судам роз'яснено, що «у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення».

Станом на 05 жовтня 2016 року курс валюти Національного Банку України за 100 доларів США складає 2586,4415 грн.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк».

За правилами статті 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі розмірі 4 466,01 гривень, що складається з 2 126,67 гривень за подання позовної заяви та 2 339,34 гривень за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,309,313,314,316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 10 червня 2016 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 3332,00 доларів США (за курсом НБУ 100 долар США дорівнює 2586,4415 грн.), що складає 86 180, 23 грн. за кредитним договором № 216467-CRED від 24.03.2008 р.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» витрати щодо сплати судового збору у розмірі 4 466,01 гривень, що складається з 2 126,67 гривень за подання позовної заяви та 2 339,34 гривень за подання апеляційної скарги.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: В.П. Рибчинський

Судді: Л.О. Голота

ОСОБА_3