overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/329/16-ц
Провадження № 2/382/214/16
У Х В А Л А

"29" березня 2016 р. Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Литвин Л. І

при секретарі Чемерис С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, відділу державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, м. Київ, вул. Цитадельна, 7/10 про встановлення батьківства, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на особисте утримання дружини, до досягнення дитиною трьохрічного віку,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, відділу державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про встановлення батьківства, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на особисте утримання дружини, до досягнення дитиною трьохрічного віку, в котрому зазначено, що з січня 2014 року вона перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах, вони проживали разом, вели спільне господарство. Від фактичних шлюбних стосунків з відповідачем 16 грудня 2014 року вона народила сина ОСОБА_3. Проте, так як проживала з відповідачем без реєстрації шлюбу, а останній відмовився подати в органи державної реєстрації актів цивільного стану заяву про реєстрацію батьківства, прізвище в актовому записі про народження сина було зазначено з її слів. На даний час неповнолітній син проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання сина відповідач не надає, хоча є особою працездатною, працює в філіалі ПАТ КБ "ПриватБанк", інших утриманців немає, має нормальний стан здоров"я. Вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення ним трьохрічного віку. Просила визнати відповідача батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу, до досягнення сином повнолітття та аліменти на особисте утримання у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача, до досягнення сином трьохрічного віку.

В судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про призначення генетичної експертизи.

Представник позивачки проти призначення експертизи не заперечував.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, враховуючи, що для вирішення поставлених представником відповідача питань потрібні спеціальні знання, суд вважає, що клопотання підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 143-145, 202 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Призначити по даній справі генетичну експертизу, виконання котрої доручити експертам ТОВ "Київська незалежна судово-експертна установа", м. Київ- 04050, вул. М. Піманенка, 5.

Для вирішення експерту поставити питання:

Чи є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, біологічним батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 ?

Експерт попереджений про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України.

Витрати за проведення експертизи покласти на ОСОБА_2.

На час проведення експертизи провадження по справі зупинити.

Суддя Литвин Л.І.
Провадження 2/522/786/16
УХВАЛА

22 березня 2016 року Приморський районний суд міста ОСОБА_1

у складі : головуючого - судді Ільченко Н.А.

при секретарі Довгань Ж.А.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4, про визнання недійсним договору купівлі-продажу;

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири №30 в будинку №6 по площі Катерининській в м.Одесі від 01.10.2015 року (зареєстрований в реєстрі за №1817, посвідчений ПНОМНО ОСОБА_4 та визначити порядок виконання рішення суду, а саме: встановити, що визнаний недійсним Договір купівлі-продажу вищезазначеної квартири від 01.10.2015 року (зареєстрованого в реєстрі за №1817, посвідчений ПНОМНО ОСОБА_4В.) є підставою для скасування реєстрації права власності за ОСОБА_3 та поновлення реєстрації права власності за ним, ОСОБА_1.

22.03.2016 року представник позивача ОСОБА_2- ОСОБА_5 подав адресовану суду свою письмову заяву про забезпечення доказів, згідно з яким вимагає витребувати з Міністерства Закордонних справ України всю наявну інформацію та засвідчені копії документів, щодо наступних питань:

- чи перебуває/перебувала (станом на 21.08.2015 року) на посаді віце-консула Посольства України в Федеративній Республіці Німеччина ОСОБА_6?

- якщо вказана особа виконувала обовязки віце-консула Посольства України в Федеративній Республіці Німеччина, чи входило до функціональних обовязків ОСОБА_6 посвідчення довіреностей на виконання доручень громадян України, які тимчасово перебувають за межами нашої Держави?

- в разі позитивної відповіді, чи засвідчувала віце-консул Посольства України в Федеративній Республіці Німеччина ОСОБА_6 довіреність від імені позивача ОСОБА_2?

- чи відповідає засвідчена віце-консулом Посольства України в Федеративній Республіці Німеччина ОСОБА_6 довіреність від 21.08.2015 року встановленим вимогам законодавства України?

- чи наявна реєстрація зазначеної довіреності у відповідних належних облікових документах Міністерства Закордонних справ?

Вирішуючи згадану заяву представника позивача ОСОБА_5, суд виходить з того, що згідно ч. 1 ст.137 ЦПК України, у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобовязаний витребувати такі докази.

Проте представник позивача ОСОБА_2- ОСОБА_5 не довів в суді той факт, що в нього є будь-які складності в отриманні вищевказаних доказів, а саме не надав доказів на підтвердження того, що він звертався до Міністерства Закордонних справ України з проханням про надання таких доказів, але останнім було відмовлено в цьому.

Керуючись ст.137 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Відхилити заяву представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 про забезпечення доказів.

Суддя Н.А.Ільченко
Справа № 359/1720/16-ц Головуючий у І інстанції Саган В. М.
Провадження № 22-ц/780/2658/16 Доповідач у 2 інстанції Касьяненко Л. І.
Категорія 46 29.03.2016
УХВАЛА

29 березня 2016 року суддя Апеляційного суду Київської області Касьяненко Л.І., розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 лютого 2016 року у справі за позовом Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, державного підприємства « Бориспільське лісове господарство» до Київської обласної державної адміністрації, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, третя особа на стороні відповідачів: ОСОБА_12, про визнання недійсними розпоряджень, державних актів на право власності на земельні ділянки та витребування земельних ділянок,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 лютого 2016 року відкрито провадження по вказаній справі.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою відповідачка ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, яка не оплачена судовим збором.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» № 484-VІІІ від 22 травня 2015 року, який набрав законної сили 01 вересня 2015 року збільшено ставки судового збору.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання апеляційної скарги фізичною особою на ухвалу суду ставка судового збору становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 275 грн. 60 коп.

Таким чином, ОСОБА_2, враховуючи зміни в чинному законодавстві щодо збільшення ставок судового збору, слід оплатити апеляційну скаргу судовим збором в розмірі 275 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга повинна бути оплачена судовим збором на рахунок: 0001; код класифікації доходів бюджету: 22030101; отримувач коштів: ГУДКСУ у К/о. (Київ обл./м. Київ) 22030001, банк отримувача: ГУ ДКСУ у Київській області, МФО 821018, , призначення платежу: 22030101, судовий збір, за позовом П.І.Б., Апеляційний суд Київської області, .

Документи, що підтверджують сплату судового збору подаються до Апеляційного суду Київської області в оригіналах.

За правилами ч. 2 ст. 297 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 295 ЦПК України, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення статті 121 вказаного Кодексу, тому апеляційну скаргу слід залишити без руху, надавши апелянту строк для усунення вказаних недоліків, а саме: сплати судового збору в розмірі 275 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 297, 121 ЦПК України,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 лютого 2016 року без руху та надати апелянту строк для усунення зазначених недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Київської області Л.І. Касьяненко
Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/892/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29 березня 2016 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.

при секретарі Кондра Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 25 лютого 2016 року звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що спільне життя не склалося через відсутність взаємопорозуміння, також вказувала, що спільне господарство не ведеться з 2012 року.

Сторони звернулися до суду з заявами про розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує, відповідач вимоги визнає.

Суд, дослідивши докази в справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 09 жовтня 2010 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства.

При вирішенні справи суд також виходить з того, що з урахуванням фактичних взаємин подружжя відсутні підстави для надання терміну для примирення оскільки такі дії не зможуть привести до збереження сім'ї, а матимуть виключно формальний характер, що не допоможе зберегти сім'ю.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати.

Керуючись ст.ст. 110, 112 СК України, ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 09 жовтня 2010 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, актовий запис № 1422 - розірвати.

Прізвища після розірвання шлюбу: чоловіка - ОСОБА_2, жінки - ОСОБА_1.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий /підпис/ Н.Л.Яковенко

Суддя Н.Л.Яковенко

29.03.2016
Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/1056/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем україни

25 березня 2016 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Самсонової О.А.

при секретарі - Ворона Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві посилався на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та втрату поваги один до одного, постійні сварки. Спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Подальше сумісне життя і збереження сім'ї вважає неможливим, на примирення не згоден. Тому просив шлюб розірвати.

В день розгляду справи позивач ОСОБА_1 звернувся до суду заявою про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не подавала.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Суд, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони з 08 серпня 1998 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини припинили.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Позивач в своєму позові просить шлюб розірвати, зазначає, що не бажає миритися з відповідачем.

Таким чином судом встановлено відсутність вільної згоди позивача перебувати в шлюбі з відповідачем.

Зважаючи на вказану позицію позивача в даній справі, суд вважає, що надання сторонам терміну на примирення носило б формальний характер та лише призвело б до затягування розгляду справи.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі. Тому збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя.

Позов необхідно задовольнити в повному обсязі, шлюб необхідно розірвати.

Керуючись ст.ст. 11О, 112 СК України, ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 08 серпня 1998 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 1154, між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, розірвати.

Прізвища сторін після розірвання шлюбу:

його - ОСОБА_1;

її - ОСОБА_2.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів.

Головуючий О.А.Самсонова

25.03.2016
Справа № 364/138/16-ц
Провадження № 2/364/93/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2016 року Володарський районний суд Київської області

у складі:

головуючого судді Яковенко О. М.

за участю секретаря Кулинич Г. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Володарка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з названою позовною заявою, в якій зазначив, що 16 вересня 2002 року він з відповідачем зареєстрували шлюб, що підтверджено Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1.

Спільне життя між ними не склалося, зникли взаємоповага та взаємопорозуміння, почастішали виникати конфлікти, через що збереження сім'ї не можливе, тому просить суд розірвати шлюб.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, відповідач позовні вимоги визнала повністю. .

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що 16 вересня 2002 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджено поясненнями сторін та вбачається з копії Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1.

Подружжя припинили спільні відносини через сварки та конфлікти.

Відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу.

Згідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У сторін спільних дітей не має.

Суд не вживає заходів щодо примирення подружжя, оскільки відносини між ними не відновляться, про що ствердили в судовому засіданні сторони.

Керуючись ст. ст. 112, 115 СК України, ст. ст. 3, 208-209, 213-215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_1 до ОСОБА_2, зареєстрований 16 вересня 2002 року виконкомом Тарганської сільської ради Володарського району Київської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 6 - розірвати.

Рішення суду після набрання законної сили надіслати до Володарського районного управління юстиції Київської області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Київської області через Володарський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О. М. Яковенко
23.03.2016 Єдиний унікальний № 371/75/16-ц
Провадження № 2/371/118/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2016 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Капшук Л.О.,

з секретарем Січкаренко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» про захист прав споживача, визнання правочину недійсним, стягнення матеріальної шкоди,

У С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що 21 вересня 2011 року уклав з відповідачем угоду, за умовами якої відповідач гарантував надання йому права на отримання автомобіля за умови виконання всіх зобовязань за угодою. Умови укладеної угоди вважає несправедливими, тому в порядку захисту його прав як споживача просив визнати укладену угоду недійсною, стягнути з відповідача отримані за угодою кошти.

В судове засідання, призначене на 16 годину 30 хвилин 23 березня 2016 року, сторони не зявились.

Представник позивача подав до суду заяву про залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з вказаним принципом диспозитивності в основі поведінки субєктів цивільно-правових відносин лежить їх вільне волевиявлення, а тому звернення із заявою про залишення заяви без розгляду робить неможливим вирішення спору. Суд зобов'язаний залишити заяву без розгляду, якщо позивач звернувся з таким клопотанням.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач подав суду відповідну заяву.

З огляду на вказані вимоги, подана заява є підставою для залишення позовної заяви без розгляду.

За правилами ч. 2 ст. 207 ЦПК України особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Керуючись п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» про захист прав споживача, визнання правочину недійсним, стягнення матеріальної шкоди залишити без розгляду.

Розяснити позивачу, що відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦПК України особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Миронівський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п»яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя підпис ОСОБА_2

Згідно з оригіналом.

Суддя Л.О. Капшук
Номер провадження: 22-ц/785/1312/16
Головуючий у першій інстанції Васильків О. В.
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

17.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Гірняк Л.А.,Заїкіна А.П.

з участю секретаря - Томашевської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відповідача ОСОБА_2 про зупинення апеляційного провадження у справі за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_2 про приведення об'єкта до попереднього стану, за апеляційною скаргою Одеської міської ради на рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 травня 2015 року, -

встановила:

У листопаді 2014 року ОМР звернулась до суду з позовом про приведення об'єкта до попереднього стану.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26 травня 2015 року у задоволенні позову ОМР відмовлено.

04.06.2015 року ОМР принесла апеляційну скаргу на вищезазначене рішення.

31.07.2015 року апеляційним судом Одеської області відкрито апеляційне провадження.

09.03.2016 року поштою , від відповідача ОСОБА_2 , до апеляційного суду Одеської області надійшла заява про зупинення апеляційного провадження.

В обгрунтування зупинення апеляційного провадження у справі відповідач ОСОБА_2 посилався на те ,що 18.02.2016 року відповідач ОСОБА_2звернувся до чергової частини відділу поліції м.Одеси щодо прийняття мір до невстановленної особи ,яка підробила декларацію про готовність об'єкту до експлуатації та за заявою відповідача триває розслідування. ОСОБА_2 просив зупинити апеляційне провадження у справі до закінчення слідства.

Колегія суддів , розглянувши заяву ОСОБА_2,заслухавши думку предствника позивача ОСОБА_3, яка заперечує проти задоволення заяви ОСОБА_2 дійшла висновку про залишення без задоволення заяви ОСОБА_2 з таких підстав.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.201 ЦПК України суд зобов'заний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи,що розглядається в порядку конституційного, цивільного господарського кримінального чи адміністративного судочинства.

Звернення відповідачем до правоохоронних органів з заявою на неправомірність дій працівників Інспекції ДАБК Одеської області та прийняття такими органами заяви від відповідача про повідомлення такого факту не є підставою для зупинення апеляційного провадження у справі та не передбачено положеннями ч.4 ст.201 ЦПК України.

Колегія суддів не вбачає підстав для зупинення апеляційного провадження у справі , а тому заява ОСОБА_2 про зупинення апеляційного провадження у справі є необґрунтованою та такою,що не підлягає задоволенню.

Керуючись п.4 ч.1 ст. 201 , ст. ст. 315,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про зупинення апеляційного провадження у справі відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.А. Калараш

Л.А.Гірняк

А.П.Заїкін