Справа № 381/5624/14-ц Головуючий у І інстанції Бутенко В. О.
Провадження № 22-ц/780/2989/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 1 23.05.2016
УХВАЛА

Іменем України

23 травня року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Воробйової Н.С.

суддів: Приходька К.П., Савченка С.І.

при секретарі Якимчук Ю.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні.

Посилався на те, що 13 серпня 2005 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі- продажу частини жилого будинку, за яким ОСОБА_2 придбавав 1/10 частину (47,8 кв.м.) жилого будинку за адресою: м. Фастів, вул. Гагаріна, 1. Відповідно до положень вказаного договору купівлі-продажу ОСОБА_2 набув права власності на зазначену частину житлового будинку. 10 липня 2007 року за договором купівлі-продажу частини житлового будинку ОСОБА_4І продав ОСОБА_3 9/10 часток житлового будинку.

Вказував, що на даний час 9/10 часток житлового будинку за адресою м. Фастів, вул. Гагаріна, 1, що належить другому співвласнику - відповідачу, фактично відсутня, оскільки зруйнована (знищена) в результаті пожежі. Тобто, на сьогодні фактично існує лише частина вказаного житлового будинку, яка належить позивачу та незначна частина належних відповідачу приміщень на другому поверсі, позначених на плані технічного паспорту БТІ від 02.07.2007р. за № 2-13, 2-14, 2-10.

Відповідно до Висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічного дослідження № 05/11-2014 р. від 05.11.2014 року встановлено, що арифметична частка від житлового будинку №1 по вул. Гагаріна, м. Фастів, частин приміщень відповідача 2-10, 2-13, 2-14складає не більше: 0,039 або 3,9 %. Згідно вимог нормативної документації, на належній відповідачу площі не може бути облаштованого повноцінного житлового приміщення, що свідчить про неподільність речі відповідно до визначення ст.183 ЦК України. Окрім всього вищенаведеного, також неможливим є спільне володіння і користування майном сторонами.

Позивач вказував на те, що вартість частини приміщень відповідача 2-10, 2-13, 2-14 на час проведення дослідження становить не більше 10304,00 грн. Зазначена сума у повному обсязі буде внесена позивачем на депозитний рахунок Фастівського міськрайонного суду Київської області після відкриття провадження у даній справі. 12 червня 2014 року 10304,00 грн. внесено на рахунок суду.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2015 у задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просив скасувати рішення суду першої інстанції з підстав невідповідності висновків суду дійсним обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК України.

Статтями 60, 61 ЦПК України встановлені правила звільнення сторони від доказування та розподілу обов'язків по доказуванню між сторонами.

В силу ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 ЦПК України.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини.

Статтею 365 ЦК України визначено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

По справі встановлено, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 30.08.2005 року ОСОБА_2 є власником 1/10 частини двоповерхового житлового будинку по вул. Гагаріна, 1 в м. Фастів, зокрема, розташованих на першому поверсі приміщень І, 1-1, 1-2, 1-3.

Відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 10.07.2007 року ОСОБА_3 є власником 9/10 частин цього ж будинку, зокрема: приміщень 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, 2-7, 2-8, 2-9, які розташовані на 1-му поверсі, та приміщень 2-10, 2-11, 2-12, 2-13, 2-14, які розташовані на 2-му поверсі будинку. Територія горища, яка частково розташована над квартирою ОСОБА_2 і межує з приміщеннями 2-10, 2-13, 2-14 та має сполучення з приміщенням 2-10 через дверний пройом.

По справі встановлено, що 14.07.2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Було укладено мирову угоду, за умовами якої поліщук В.О. надав ОСОБА_2 дозвіл на здійснення прибудови до належної йому частини будинку та проведення реконструкції приміщень і перепланування кімнат за умови збереження міцності несучих конструкцій будинку, а ОСОБА_2 погодився на перебудову ОСОБА_3 під житло горища, яке знаходиться над приміщенням ОСОБА_2 та оформлення цього приміщення останнім у власність, а також не заперечував проти перепланування ОСОБА_3О мансардного поверху.

Проте, порушуючи умови укладеної мирової угоди, ОСОБА_2 самовільно розпочав будівельні роботи та спорудив з фасадного боку будинку двоповерхову прибудову розміром 4,40Х4,60 м, захопив належні ОСОБА_3 приміщення мансарди і горища площею 46,68 кв.м.

Дії ОСОБА_2 були оскаржені ОСОБА_3 до Фастівського міськвиконкому, спеціалістами якого були проведені перевірки та встановлено порушення з боку останнього. За результатами перевірок ОСОБА_2 відповідними установами надано приписи щодо усунення порушень, Фастівською міською радою зобов»язано зупинити роботи по перебудові належної йому частини будинку. Дані приписи були предметом оскарження судових органів за позовом ОСОБА_2, проте в судовому порядку визнані законними.

На даний час між сторонами в судовому порядку вирішуються позови щодо спірних правовідносин, що виникли у зв»язку з користуванням нерухомим майном (спірним будинком), що перебуває у спільній частковій власності.

Відмовляючи у задоволені позову позивачу щодо припинення права на частку у спільному майні, суд виходив з того, що ОСОБА_3 відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 10.07.2007 року є власником 9/10 частин спірного будинку, зокрема: приміщень 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, 2-7, 2-8, 2-9, які розташовані на 1-му поверсі, та приміщень 2-10, 2-11, 2-12, 2-13, 2-14, які розташовані на 2-му поверсі будинку; територія горища, яка частково розташована над квартирою ОСОБА_2 і межує з приміщеннями 2-10, 2-13, 2-14 має сполучення з приміщенням 2-10 через дверний пройом. ОСОБА_2, в свою чергу, на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 30.08.2005 року є власником 1/10 частини двоповерхового житлового будинку по вул. Гагаріна, 1 в м. Фастів, зокрема, розташованих на першому поверсі приміщень І, 1-1, 1-2, 1-3. Виходячи з положень ст..365 ЦК України, та беручи до уваги, що ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти компенсації вартості частки у спільному майні, оскільки має на меті й далі використовувати зазначену частину для проживання його та членів його родини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосуваня положень пункту 1 частини першої статті 365 ЦК України та вважати, що частка відповідача є незначною. Крім того, позивач не навів доказів істотного порушення його інтересів відповідачем, не довів суду, що спільне володіння і користування майном є неможливим.

Колегія погоджується з даним висновком суду, оскільки він відповідає дійсним обставинам справи та вимогам закону.

Посилання позивача на висновок експерта за результатами проведення експертного будівельно-технічного обстеження від 05 листопада 2014 року №05/11-2014, то колегія вважає, що даний висновок не може прийматися як належний та допустимий доказ в розумінні положень ст..57-59 ЦПК України.

Зі змісту висновку будівельно-технічне дослідження проводилося за ініціативою позивача (заява представника позивача).

Дані про те, що у ході розгляду справи, відповідно до ст..ст.143-144 ЦПК України судом призначалася судово-будівельна експертиза, матеріали справи не містять, питання щодо спірних правовідносин, що були предметом дослідження судом судовим експертам не ставилися, застереження щодо попередження експертів про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, наданий позивачем висновок не містить.

Щодо доводів позивача про те, що припинення права на частку відповідача у спільному майні не завдасть істотної шкоди останньому, так як відповідач має інше житло, то дані твердження будь-якими доказами не підтверджені. У ході розгляду справи в апеляційній інстанції ОСОБА_3 вказував на те, що квартиру АДРЕСА_1 ним було продано ще у 2007 році.

Під час ухвалення рішення, судом додержано вимоги ст..212 -214 ЦПК України.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін , якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Рішення суду відповідає вимогам закону. Підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст..ст.307, 308 ЦПК України, колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: