У Х В А Л А

іменем україни

20 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Гвоздика П.О.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа Харків Восток» про стягнення завдатку в подвійному розмірі за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 02 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що 19 січня 2013 року уклав із товариством з обмеженою відповідальністю «Альфа Харків Восток» (далі - ТОВ «Альфа Харків Восток») договір купівлі-продажу автомобіля марки «Audi A6» вартістю 717 059 грн. 80 коп. Відповідно до умов вказаного договору він сплатив відповідачу попередній платіж у розмірі 50 тис. грн. Разом з тим, у відведений договором строк відповідач не передав йому зазначений автомобіль, у зв'язку з чим він звернувся до останнього із заявою про повернення суми завдатку та відмовою від купівлі автомобіля. На його звернення відповідач повідомив про розірвання вказаного договору купівлі-продажу та відсутністю підстав для повернення суми завдатку.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача сплачений ним завдаток у розмірі 50 тис. грн. та додаткову суму в розмірі завдатку, тобто завдаток у подвійному розмірі, всього 100 тис. грн., оскільки відсутня його вина у невиконанні договору.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 02 грудня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не виконав умови договору купівлі-продажу в частині повної оплати товару, що є підставою для залишення суми завдатку, попереднього платежу, у відповідача, продавця товару.

Апеляційний суд погодився із висновком районного суду, зазначивши при цьому також про те, що сплачена позивачем сума відповідно до умов договору є завдатком, тому поверненню не підлягає, оскільки у подальшому договір не виконано з вини продавця.

Проте повністю з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону судове рішення апеляційної інстанції не відповідає.

Судами встановлено, що 19 січня 2013 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Альфа Харків Восток» було укладено договір купівлі-продажу автомобіля марки «Audi A6» вартістю 717 059 грн. 80 коп.

Пунктом 3.2.1 договору визначено, що попередній платіж складає 50 тис. грн. з ПДВ, покупець має здійснити не пізніше 19 січня 2013 року.

19 січня 2013 року ОСОБА_3 перерахував відповідачеві попередню оплату у розмірі 50 тис. грн.

17 червня 2013 року, отримавши повідомлення про готовність до передачі автомобіля та пропозицію остаточного розрахунку, ОСОБА_3 повідомив відповідача про неможливість виконання умов договору.

Відповідно до п. 4.2 договору термін поставки автомобіля: не пізніше 90 банківських днів з дати виконання покупцем положень п. 3.2 даного договору.

Згідно з п. 4.5 договору право власності на автомобіль переходить до покупця з моменту підписання акта прийому-передачі автомобіля.

У п. 4.6 договору сторони встановили, що передача автомобіля від продавця до покупця здійснюється після повної оплати вартості автомобіля згідно положень ст. 3 даного договору.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до ст. 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення ст. 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Апеляційний суд наведеного не врахував та у порушення ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України не перевірив належності виконання відповідачем умов договору купівлі-продажу автомобіля, зокрема, чи вжив він усіх належних заходів для повідомлення позивача у термін 90 банківських днів після проведення попередньої оплати про готовність автомобіля до передачі, а, відтак, належним чином не встановив з чиєї вини не був виконаний договір, та чи підлягає попередня оплата поверненню.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 570 ЦК України встановлено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Згідно з ч. 3 ст. 571 ЦК України у разі припинення зобов'язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.

Суд апеляційної інстанції належним чином не встановив правову природу здійсненої позивачем попередньої оплати, зокрема чи є вона авансом або завдатком, оскільки вони мають різні процесуальні наслідки, з урахуванням того, що оплата за автомобіль не проведена і автомобіль покупцеві не передано, а, відтак, чи можна вважати договір купівлі-продажу цього автомобіля укладеним.

Отже, суд апеляційної інстанції не встановив фактичних обставин, від яких залежить правильне вирішення справи, та норми права, які регулюють ці правовідносини, не перевірив доводів та наданих сторонами доказів, належним чином не перевірив правильності й справедливості рішення суду першої інстанції.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судом апеляційної інстанції не встановлені, ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для її скасування з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Харківської області від 02 грудня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

П.О. Гвоздик

О.В. Умнова

І.М. Фаловська