Справа № 715/2423/15-ц
Провадження № 2/715/28/16
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 лютого 2016 року смт. Глибока
Глибоцький районний суд Чернівецької області в складі:
Судді Цуркана В.В.
за участю:
секретаря судового засідання Майщук С.В.
представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на рухоме майно,
Адвокат ОСОБА_4 в інтересах позивача ОСОБА_5 звернувся з позовом до відповідача ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на транспортний засіб.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 02 вересня 2008 року позивач - ОСОБА_2 з відповідачем ОСОБА_3, домовилися про купівлю-продаж автомобіля марки «ТОУОТА НІАСЕ», який відповідач зобов'язувався перевезти з-за кордону за кошти позивача, для чого ОСОБА_3 передано грошові кошти у розмірі 15 000, 00 доларів США. Свідками передачі грошових коштів відповідачу були ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8.
Відповідно п. 2.7. Договору, на виконання його умов, продавець - ОСОБА_3 зобов'язується видати довіреність протягом одного року з дня укладення даного договору, посвідчену нотаріально.
На виконання умов договору, 07 квітня 2009 року, відповідач надав позивачу доручення та передав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу і ключі від автомобіля.
Зі змісту п. 2.8. Договору вбачається, що підписанням даного договору, продавець засвідчує, що він належним чином повідомлений про обов'язок з'явитися 07 травня 2009 року до державного нотаріуса другої Чернівецької державної нотаріальної контори ОСОБА_9 дтя нотаріального посвідчення даного договору.
Однак, відповідач - ОСОБА_3 виконавши одні умови договору, за якими видав довіреність, не виконав умови п. 2.8. Договору, зокрема від нотаріального посвідчення договору відмовився, причин такої відмови не зазначив.
Як стало відомо пізніше, автомобіль, власником якого фактично є позивач, підповідач передав у заставу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 29 грудня 2008 року, для забезпечення виконання зобов'язань за договором № СУК5АЕ000068446, чим порушив права позивача на володіння, користування і розпорядження власністю.
Враховуючи, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення даного правочину та має зобовязання перед фінансовими установами, представник позивача вважає, що відповідач ухиляється від нотаріального оформлення навмисно з власних корисливих мотивів, оскільки предмет купівлі-продажу останній продав позивачу знаючи про те, що транспортний засіб являється предметом застави та не може бути відчуженим третіми особами.
На підставі наведеного, просить визнати договір купівлі-продажу транспортного засобу від 23.10.2008 року, дій1сним та визнати за позивачем право власності на вище вказаний автомобіль.
Ухвалою від 20.01.2016 року було залучено до участі у справі ПАТ КБ «Приватбанк» в якості третьої особи без самостійних вимог.
Представник позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, які викладені в позовній заяви, просила їх задовольнити. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_3 повторно в судове засідання не зявився, та не повідомив про причини своєї неявки.
Представник третьої особи ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не зявився, проте надав суду свої заперечення проти позову, просив відмовити у його задоволенні за безпідставністю, вказав на те, що за рішенням суду на спірний автомобіль було звернуто стягнення як на заставне майно, і вказаний автомобіль був банком реалізований.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.
Відповідач ОСОБА_3 за нотаріально посвідченою довіреністю від 07 квітня 2009 року, уповноважив ОСОБА_7 та ОСОБА_2 представляти його інтереси з питань розпорядження вищевказаним транспортним засобом, управляти, розпоряджатися, зняти з обліку в органах ДАІ, продати, обміняти, укласти договір позички, оренди. Довіреність видана строком на 20 років з правом передоручення та виїзду за кордон.
Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом , зокрема із правочинів.
Частиною 4 статті 203 ЦК України передбачено, що правочин має вчинятися у формі, встановлений законом.
Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Частиною 1 ст.639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Згідно п.3 ст.208 ЦК України правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять служби і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян належить вчиняти у письмовій формі.
Письмова форма договору купівлі-продажу автомобіля передбачена чинним на час виникнення правовідносин між сторонами Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - Порядок), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.98 N 1388.
Відповідно до п.1 Порядку встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин , сконструйованих на шасі автомобілів,, мотоциклів усіх типі, марок іч моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків.
Цей Порядок є обов'язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Представники власників транспортних засобів виконують обов'язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень (п.2 Порядку).
У п.3 Порядку зазначено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться підрозділами Державтоінспекції з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій.
Пунктом 5 Порядку передбачено, що особи, які порушують цей Порядок, несуть відповідальність згідно із законом.
Пунктом 6 Порядку визначено, що транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в реєстраційно-екзаменаційних підрозділах Державтоінспекції (далі підрозділи Державтоінспекції).
Згідно п.7 Порядку власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). Пунктом 8 Порядку передбачено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність Такну придбання) транспортних засобів, оцінку їх вартості (проводиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку в порядку, встановленому МВС, Мін'юстом, Мінпромполітики, закон Держмитслужбою та Фондом державного майна, і має відповідні документи), відповідність цьому конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.
В абзаці 2 п.8 Порядку наведено перелік документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, якими є: довідка-рахунок, договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, договори купівлі-продажу транспортних засобів, оформлені в Державтоінспекції, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби, копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування згоди з нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб, митна декларація, акт про проведений аукціон або постанова та акт про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби.
Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків (абз.5 п.8 Порядку).
Як вбачається, зазначеним Порядком встановлено спеціальний порядок державної реєстрації (перереєстрації) транспортних засобів, обов'язок власників чи їх представників зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання), що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів, сплату власниками передбачених законодавством податків, а також внесення в установленому порядку платежів за огляд транспортних засобів, перереєстрацію та зняття їх з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.
З аналізу наведених норм права вбачається, що договір купівлі-продажу транспортного засобу є укладеним з моменту його державної реєстрації.
Незважаючи на те, що наданий позивачем договір купівлі-продажу транспортного засобу, вчинений у письмовій формі, у ньому є підписи двох сторін продавцем і покупцем, проте він не засвідчений підписом відповідної посадової особи, не скріплений печаткою, а тому не може вважатись таким який би містив усі істотні умови, необхідні для чинності такого договору.
Крім того, у встановленому порядку перед відчуженням автомобіль не був знятий з реєстрації, а позивач не зареєстрував його за собою, що підтверджується наданим ним свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.
Таким чином, наданий договір купівлі-продажу автомобіля не може бути визнаний укладеним, а відповідно, відсутні постави вважати, що позивач набув право власності на автомобіль у встановленому законом порядку, а також відсутні підстави для визнання договору купівлі-продажу дійсним.
Такі висновки узгоджуються з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що висловлена у листі від 28.01.2013 року №24-150/0/4-13 "Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав", в п.4 якого зазначено, що перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ.
Згідно зі ст.ст.10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього» кодексу.
Відповідно до ст.131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі.
Всупереч вимогам ст.ст.60, 131 ЦПК України позивачем не надано суду належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості заявлених ним позовних вимог.
За таких умов позовні вимоги не підлягають до задоволення.
Керуючись ст.ст.3-11, 15, 57-60, 79, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на рухоме майно відмовити.
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Глибоцький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини в той же строк, з моменту отримання копії рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: