Суддя Саркісян О. А.
Провадження № 2/644/371/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2016 р. м.Харків

Орджонікідзевський районний суд м.Харкова у складі:

Головуючого - судді Саркісян О.А.

при секретарі- Зоріній Н.В..

з участю представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору міни недійсним, визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до відповідача, який в подальшому уточнив, залучив в якості співвідповідача також ОСОБА_4 та просить усунути перешкоди в користуванні 30/100 частинами житлового будинку з надвірними будівлями №2 по Зеленодольському 2-му проїзду в м.Харкові, , виселити відповідачів з усіма проживаючими особами з вказаного житла.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, 21.10.2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір міни, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_5, відповідно до якого ОСОБА_1 обміняв належну йому 30/100 частин спірного житлового будинку на належну ОСОБА_3 картину «Вселенная» з доплатою в 240000 грн.. Позивач виконав свої умови за договором міни перед ОСОБА_1, однак відповідач умови договору міни не виконав, не зняв з реєстрації всіх зареєстрованих осіб до 21.01.2011 року та не виселився разом з членами рожини, чим створює перешкоди позивачу в праві володіння, користування та розпорядженні своїм майном.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з*явився, повідомлявся належним чином та своєчасно, направив в суд свого представника, який проти позову заперечував та подав від імені відповідача зустрічний позов, який в подальшому був уточнений і просить визнати недійсним договір міни з тих підстав, що вказаний договір не відповідав його волевиявленню.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що вказана частина спірного житлового будинку є єдиним житлом для нього та його матері похилого віку, що є відповідачем за позовом. 25.03.2009 року він взяв в борг у ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 35240 доларів США, які повинен був повернути до 25.03.2010 року і цього ж дня в якості забезпечення виконання своїх боргових зобов*язань перед ОСОБА_6 уклав з дружиною ОСОБА_7 ОСОБА_8 договір міни належної йому частини спірного житлового будинку на вазу «Грецька» з доплатою в 190600 грн.

У вказаний строк він частково повернув ОСОБА_7 гроші в сумі 25000 доларів США і для повного виконання зобов*язань перед ОСОБА_7 йому не вистачало 10240 доларів США, за якими він звернувся до ОСОБА_3

ОСОБА_3 надав йому вказані кошти, але за умови такого ж оформлення, як і з ОСОБА_7 Він погодився і 21.10.2010 року між ним та ОСОБА_8 був укладений договір про розірвання договору міни і в той же день оформлено договір міни з ОСОБА_3 частини спірного житлового будинку на картину «Вселенная» з доплатою в 240000 грн. Насправді ніякого обміну не було, так як вказана картина належала та належить до цього часу йому- Бойку В.В. на праві власності і знаходиться у нього. Зазначений договір, як і попередній, на його думку, виступав в якості забезпечення виконання перед ОСОБА_3 його боргових зобов*язань, які він виконував перед ним та повертав взяті в борг кошти до того часу, коли ОСОБА_3 не було заарештовано. Право власності на спірну частину житлового будинку до цього часу зареєстровано за ним, він з матірю продовжує проживати в цьому житловому будинку, сплачувати комунальні послуги, що говорить про те, що він не мав наміру відчужувати належну йому частину житлового будинку та помилявся стосовно правочину..

Позивач за основним позовом- відповідач за зустрічним та його представник в судове засідання не з*явилися, подавши заяву з проханням розглядати справу у їх відсутність, а також була подана заява про застосування строків позовної давності.

Представник відповідача за основним позовом- позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 проти основного позову заперечувала, зустрічні позовні вимоги підтримала.

Відповідачка за основним позовом ОСОБА_4 в судове засідання не з*явилася, повідомлялася належним чином та своєчасно, про причини неявки до суду не повідомила.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача за основним позовом- позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1, показання свідка ОСОБА_9, дослідивши письмові докази, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що основні позовні вимоги не підлягають задоволенню, а зустрічний позов слід задовольнити частково виходячи з наступного:

Згідно із частиною третьою статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст.215 ч.1 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3,5,6 ст.203 цього кодексу.

Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (частина перша статті 229 ЦК України).

З роз'яснень, викладених у пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними», убачається, що відповідно до статей 229 - 233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч.1ст.715 ЦК України за договором міни ( бартеру) кожна сторона зобов*язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. До договору міни застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, договір контрактації або інші договори, елементи яких містяться в договорі міни, якщо це не суперечить суті зобов*язань ( ст.716 ЦК України).

Так, за правилами ст.665 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона ( продавець) передає або зобов*язується передати майно( товар) у власність іншій стороні ( покупцеві), а покупець приймає або зобов*язується прийняти майно ( товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як встановлено судом, позивачу за зустрічним позовом ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом та договору дарування, а також договору конкретного користування належить на праві власності 30/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями №2 по Зеленодольському 2-му проїзду в м.Харкові ( а.с.113-118).

Право власності на вказану частину спірного житлового будинку до теперішнього часу зареєстровано за позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_1В.(а.с.144-146).

В спірній частині вказаного житлового будинку зареєстровані та проживають ОСОБА_1 та його мати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( з 1963 року по теперішній час) і це є їх єдиним житлом (а.с.63-68).

25.03.2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_10 за реєстровим номером №757, за умовами якого ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 35240 доларів США, які зобов*язався повернути не пізніше 25.03.2010 року.

Цього ж дня 25.03.2009 року між ОСОБА_1 та дружиною ОСОБА_6 ОСОБА_8 було укладено договір міни, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_10, відповідно до якого ОСОБА_1 обміняв належні йому 30/100 частин спірного житлового будинку на вазу «Грецька» з доплатою 190600 грн. ( а.с.54-59).

21.10.2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 був розірваний договір міни від 25.03.2009 року і цього ж дня 21.10.2010 року укладено договір міни з ОСОБА_3, відповідно до умов якого ОСОБА_1 обміняв належні йому 30/100 частин спірного житлового будинку з надвірними будівлями на картину «Вселенная» з доплатою в 240000 грн., які належать відповідно до п.1 зазначеного договору на праві особистої приватної власності ОСОБА_3 (а.с.112).

З допиту свідка ОСОБА_9 встановлено, що картина «Вселенная» була намальована ним особисто та подарована на ОСОБА_7 народження своєму другові та сусіду ОСОБА_1 і до теперішнього часу знаходиться в спірному житловому будинку за місцем проживання ОСОБА_1 та його матері.

Вказані показання свідка підтверджують пояснення представника ОСОБА_1 про те, що картина «Вселенная», на яку за договором міни він обміняв належну йому частину житлового будинку належала йому ж.

За товарним чеком від 20.10.2010 року син ОСОБА_1 ОСОБА_11 виписав товарний чек на картину «Вселенная»(а.с.119). Однак зазначена картина не належала ОСОБА_11 і крім того, продаж картини «Вселенная», що належить ОСОБА_1 20.10.2010 року ОСОБА_3 для того, щоб 21.10.2010 року на неї ж обміняти єдине житло своє та своєї престарілої матері, вкупі з іншими доказами по справі підтверджує доводи позивача про те, що він неправильно сприймав фактичні обставини вчиненого правочину, що вплинуло на його волевиявлення та помилявся стосовно них, вважаючи, що вказаний договір, як і попередній, який було укладено з ОСОБА_8 направлений на забезпечення його боргових зобов*язань перед ОСОБА_3

Також суд враховує, що ОСОБА_3 на протязі всього часу існування спірного договору міни з ОСОБА_1 не зареєстрував своє право власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями, ніколи не був і не оглядав спірне житло, спірне нерухоме майно не передавалося йому в натурі, не передавалися ключі від будинку, з моменту вчинення договору та навіть з 21.01.2011 року, як зазначено в договорі на протязі близько чотирьох років не намагався реалізувати свої прав за договором міни.

Вимога про виселення направлена ОСОБА_1 в червні 2014 року і отримана ним 07.06.2014 року (а.с.7,13).

Враховуючи викладене, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним довів в суді на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень свого представника, показань свідка ОСОБА_9,і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку - неправильне сприйняття ним фактичних обставин правочину, що вплинуло на його волевиявлення, дійсно було і має істотне значення. Такими обставинами в своїй сукупності є: самі умови договору міни, що є нерівноцінним обміном єдиного житла- частини житлового будинку з надвірними будівлями на картину «Вселенная», яка до того ж також належала ОСОБА_1, а не ОСОБА_3 і доплату в сумі 240000 грн.; фактичні попередні правочини ОСОБА_1 з ОСОБА_8, відповідно до аналогічних умов договору міни фактично був забезпечений договір позики, що дало йому підстави мати помилкове уявлення про такий же договір з ОСОБА_3 ; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором міни ОСОБА_3, та продовження позивачем та його матірю ОСОБА_4 проживати в спірній квартирі після укладення договору міни, сплачувати комунальні послуги.

За таких обставин суд приходить до висновку про визнання недійсним договору міни 30/100частин житлового будинку №2 по Зеленодольському 2-му проїзду в м.Харкові на картину «Вселенная» з доплатою в сумі 240000 грн., укладений 21.10.2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, посвідчений 21.10.2010 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_10 за реєстровим № 3736, повернувши сторони в первісний стан.

Суд вважає можливим поновити позивачу за зустрічним позовом ОСОБА_1 строк позовної давності для звернення до суду, виходячи з наступного:

Відповідно до ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Тобто, право на позов виникає при настанні об*єктивних та суб*єктивних передумов. З яких об*єктивні полягають в самому факті порушення права особи, а суб*єктивні пов*язуються з обізнаністю особи з тим, що її права порушені.

В праві, яка наразі розглядається судом встановлено, що позивач за зустрічним позовом помилявся стосовно того, який правочин укладався між ним та ОСОБА_3 і вважав, що цей договір є забезпечувальним для його боргових взаємовідносин з ОСОБА_3, у якого він зайняв 240000 грн. під заставу частини житлового будинку і повертав борг частинами.

З урахуванням фактичних обставин по справі неможливо вважати, що факт ознайомлення з текстом договору , є підставою до того, щоб особа могла дізнатися про порушення своїх прав.

Про те, що він фактично відчужив своє майно ОСОБА_3 ОСОБА_1 стало відомо з моменту отримання ним вимоги від ОСОБА_3 про виселення 07.06.2014 року.

Так як суд задовольняє позовні вимоги позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 та визнає недійсним договір міни 30/100частин житлового будинку №2 по Зеленодольському 2-му проїзду в м.Харкові на картину «Вселенная» з доплатою в сумі 240000 грн., укладений 21.10.2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, посвідчений 21.10.2010 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_10 за реєстровим № 3736, повернувши сторони в первісний стан, то додатково рішення в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на вказану частину житлового будинку не потребується і в цій час суд в позові позивачу за зустрічним позовом відмовляє.

Оскільки суд визнає недійсним договір міни, то в задоволенні позовних вимог позивача за основним позовом ОСОБА_3 про виселення відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_4 суд відмовляє.

В порядку ст.88 ЦПК України з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача ОСОБА_1 суд стягує понесені ним витрати по оплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 к.

Керуючись ст..ст..10,11,60,88,209,212-215 ЦПК України, ст..ст.15,16,ч…3ст.203,ч.1ст.215,216, ч.1ст.229,ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимогОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом виселення їх з 30/100 частин житлового будинку №2 по Зеленодольському 2-му проїзду в м.Харкові з усіма проживаючими особами - відмовити.

Зустрічний позовОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору міни недійсним, визнання права власності задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду з позовом.

Визнати недійсним договір міни 30/100частин житлового будинку №2 по Зеленодольському 2-му проїзду в м.Харкові на картину «Вселенная» з доплатою в сумі 240000 грн., укладений 21.10.2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, посвідчений 21.10.2010 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_10 за реєстровим № 3736, повернувши сторони в первісний стан.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовити..

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 243 грн.60к.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту оголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

.

СУДДЯ: