Солом?янський районний суд М. КИЄВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 вересня 2016 року Солом`янський районний суд м. Києва
в складі судді Кицюк В.С.,
за участю секретаря Піддубняк І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Більшовик», третя особа: ОСОБА_3 про визнання незаконним звільнення, визнання незаконним наказу про звільнення та поновлення на роботі, -
У листопаді 2015 року позивач звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в якому просила суд визнати незаконним звільнення ОСОБА_2 з посади заступника головного бухгалтера з фінансів - начальника фінансового бюро центральної бухгалтерії ПАТ «НВП «Більшовик» в зв?язку зі скороченням штату працівників відповідно до наказу №216/к від 12.10.2015 року; визнати незаконним наказ ПАТ «НВП «Більшовик» № 216/к від 12.10.2015 року про звільнення ОСОБА_2 з посади заступника головного бухгалтера з фінансів - начальника фінансового бюро центральної бухгалтерії ПАТ «НВП «Більшовик» в зв?язку зі скороченням штату працівників; поновити на роботі в ПАТ «НВП «Більшовик» ОСОБА_2 з 20 жовтня 2015 року.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вищезазначеним наказом позивача було звільнено із відповідної посади, що відбулося, на думку позивача, із грубим порушенням норм діючого законодавства.
Так, позивач перебувала в трудових відносинах з відповідачем починаючи з 04 квітня 1985 року. З 21 жовтня 2008 року позивач працювала на посаді заступника головного бухгалтера з фінансів - начальника фінансового бюро відділу центральної бухгалтерії.
На підставі наказу № 83 від 01 липня 2015 року відповідачем було введено в дію нову організаційну структуру та штатний розпис.
На підставі наказу № 85 від 01 липня 2015 року відповідачем було виведено із організаційної структури ряд посад, зокрема і посаду позивача.
На підставі наказу № 86 від 01 липня 2015 року відповідачем було виведено із організаційної структури підприємства ряд підрозділів, а деякі з них введено до складу інших підрозділів, зокрема і підрозділ позивача.
На підставі наказу № 87 від 01 липня 2015 року відповідачем було виведено із організаційної структури підприємства посади, що підлягають скороченню, зокрема і посаду, яку обіймала позивач.
06 липня 2015 року позивачу було вручено повідомлення про позапланове звільнення, в зв?язку із скороченням посади позивача, а тому на підставі пункту 1 статті 40 КЗпПУ позивач підлягає вивільненню. Крім того, в даному повідомлені було зазначено, що відкритих вакансій на підприємстві за спеціальністю позивача немає, а тому у відповідача відсутня можливість запропонувати позивачу іншу роботу.
20 жовтня 2015 року позивач разом з іншими працівниками, не була допущена представниками підприємства, без попередження до місця роботи, із забороною входу на територію підприємства, мотивуючи це звільненням позивача з 19 жовтня 2015 року.
21 жовтня 2015 року позивачем було отримано від відповідача рекомендований лист в якому було зазначено, що наказом № 216 від 12 жовтня 2015 року її було звільнено з посади заступника головного бухгалтера з фінансів - начальника фінансового бюро в зв?язку із скороченням штату працівників за ч.1 ст. 40 КЗпПУ. Крім того, в даному листі зазначалось, що копію наказу про звільнення та трудову книжку позивач 19 жовтня 2015 року не отримала з невідомих причин, а тому вона має право у будь-який час звернутися до відділу кадрів для їх отримання.
Однак, протягом робочого часу 19 жовтня 2015 року позивач весь час перебувала на робочому місці і жодних наказів відносно себе та свою трудову книжку не отримувала.
22 жовтня 2015 року позивач отримала повідомлення з поштового відділення про необхідність отримання розрахунку при звільненні, який був направлений відповідачем за допомогою грошового переказу на її поштову адресу.
Трудову книжку позивач станом на момент звернення до суду з позовом так і не отримала у відповідача, оскільки їй як і багатьом звільненим працівникам підприємства було заборонено вхід на територію підприємства.
Починаючи з 20 жовтня 2015 року по 09 листопада 2015 року вивільненими працівниками, в тому числі і позивачем, були складені акти про умисне перешкоджання представниками відповідача доступу до робочих місць та можливості отримання ними копій наказів про звільнення та трудових книжок.
06 липня 2015 року на засіданні первинної профспілкової організації ПАТ «НВП «Більшовик» було прийнято рішення про звернення до Генерального директора ПАТ «НВП «Більшовик» з вимогою надати техніко-економічне обґрунтування проведення процесів реорганізації підприємства, що зумовили введення змін до структури управління та штатного розпису разом з всіма обгрунтовуючими документами.
Оскільки на дане звернення генеральним директором не було надано жодної відповіді, 21 липня 2016 року знову відбулося засідання первинної профспілкової організації ПАТ «НВП «Більшовик» було прийнято рішення про звернення до Фонду державного майна України з вимогою зобов?язати адміністрацію підприємства чинити дії відповідно до вимог чинного законодавства та здійснити фонду захист трудових та соціальних прав працівників.
23 липня 2015 року від адміністрації підприємства надійшов лист-відповідь до профспілкового органу, де було зазначено, що дане вивільнення здійснюється без погодження профспілкового органу оскільки кількість всіх працівників менше 4 %, і підпунктом 3.1.1 пункту 3.1 колективного договору роботодавця не зобов?язано його погоджувати.
Наказом Фонду державного майна України № 1508 від 13.10.2015 року голові правління ПАТ «НВП «Більшовик» ОСОБА_3 було заборонено вчиняти будь-які дії щодо скорочення чисельності або зміни штату працівників товариства до моменту закінчення роботи робочої групи, створеною відповідно до наказу Фонду державного майна від 15 вересня 2015 року № 1353.
В порушення наказу Фонду державного майна України адміністрацією було продовжено вивільнення працівників з порушенням законних прав та інтересів працівників.
Крім того, позивач на момент звільнення була членом первинної профспілкової організації ПАТ «НВП «Більшовик», погодження якого на її звільнення не було отримано адміністрацією.
В порушення вимог чинного законодавства позивачу не було запропоновано іншу роботу та посаду. Відповідачем було зазначено, що відкритих вакансій, які відповідають спеціальності чи посаді позивача взагалі немає.
Однак, дане твердження відповідача не відповідає дійсності, оскільки скоротивши посаду позивача в той же день ним було прийнято на роботу двох нових працівників на посади заступників головного бухгалтера.
Позивач, як працівник з більш високою кваліфікацією мала переважне право на залишення на роботі відповідно до вимог ст. 42 КЗпП України.
Враховуючи вищевикладене, просила позов задовольнити в повному обсязі.
Сторони в судове засідання не з?явились, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, відповідно до вимог ст.74 ЦПК України. (а.с. 107, 109-110)
Разом з тим, представник позивача направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, а також зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.с. 112)
Зважаючи на те, що належним чином повідомлений відповідач в судове засідання з розгляду справи не з`явився, а позивач наполягає на ухваленні рішення в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе ухвалити рішення в порядку заочного провадження згідно положень ст.ст.224-226 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст.214 ЦПК України)
При цьому, саме сторони згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України повинні довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог чи заперечень, окрім підстав звільнення від доказування, які прямо передбачені ЦПК України.
Судовим розглядом встановлено , що позивач з 04 квітня 1985 року працювала в Публічному акціонерному товаристві «Науково-виробниче підприємство «Більшовик». З 21 жовтня 2008 року позивач працювала на посаді заступника головного бухгалтера з фінансів - начальника фінансового бюро відділу центральної бухгалтерії Публічного акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Більшовик» (а.с. 11)
01.07.2015 головою правління - генеральним директором ОСОБА_3 ПАТ «НВП «Більшовик» було видано наказ № 83 «Про введення в дію організаційної структури та штатного розпису ПАТ «НВП «Більшовик» на 2015 рік» (а.с. 25)
Наказом №85 від 01.07.2015 року голови правління - генерального директора ОСОБА_3 ПАТ «НВП «Більшовик» на підставі наказу № 83 від 01.07.2015 року було виведено ряд посад із організаційної структури та штатного розпису ПАТ «НВП «Більшовик» з 01.07.2015 року, серед яких була і посада позивача (а.с. 26)
Наказом №86 від 01.07.2015 року голови правління - генерального директора ОСОБА_3 ПАТ «НВП «Більшовик» на підставі наказу № 83 від 01.07.2015 року було виведено ряд підрозділів із організаційної структури та штатного розпису ПАТ «НВП «Більшовик» з 01.07.2015 року, серед яких був і підрозділ в якому працювала позивач (а.с. 27)
Наказом №87 від 01.07.2015 року голови правління - генерального директора ОСОБА_3 ПАТ «НВП «Більшовик» на підставі наказу № 83 від 01.07.2015 року було внесено зміни до організаційної структури та штатного розпису ПАТ «НВП «Більшовик» із виведенням посад, що підлягають скороченню з 01.07.2015 року, серед яких була і посада позивача (а.с. 28)
07.07.2015 позивачем було отримано від відповідача попередження про заплановане звільнення від 06.07.2015 року (а.с. 21)
Як вбачається з даного попередження, на підставі наказу №83 від 01.07.2015 року посада заступника головного бухгалтера з фінансів центральної бухгалтерії, яку обіймала позивач, була виведена із штатного розпису. Відповідачем також було зазначено, що відкритих вакансій, киї б відповідали спеціальності чи посаді позивача на підприємстві відсутні, а тому останній позбавлений можливості запропонувати позивачу іншу роботу.
Позивач не погодилась з даним попередженням про що зробила відповідний запис під час свого ознайомлення (а.с. 21)
Згідно зі свідоцтвом № 5-1 від 05.09.2012 року на підприємстві ПАТ «НВП «Більшовик» була створена первинна профспілкова організація, у відповідності до вимог Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» (а.с.42)
Згідно довідки № 28/1 від 17.11.2015 року ОСОБА_2 є членом Первинної профспілкової організації ПАТ «НВП «Більшовик» з 04.04.2000 року та стоїть на обліку в Первинній профспілковій організації ПАТ «НВП «Більшовик» профспілки працівників машинобудування та металообробки України по теперішній час (а.с. 118)
Відповідно до ч.1 ст. 43 КЗпПУ розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.
Згідно з Положенням про первинну профспілкову організацію профспілки «Машметал» України, затвердженого постановою президії ЦК профспілки від 16.10.2001 року пр.. № П-2-3 та постановою пр.. № П-4-8.2 від 28.03.2007 року, а саме п.п. 2.16.5, 2.16.6, 2.16.9 п. 2.16 для здійснення представництва й захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілки профком: дає згоду або не погоджується на розірвання трудового договору з працівником з ініціативи роботодавця у випадках і порядку, передбачених законодавством, бере участь у розробці заходів щодо попередження безробіття серед працівників підприємства, установи, організації, стимулювання створення нових робочих місць, професійної підготовки, перепідготовки й підвищення кваліфікації працівників, здійснює контроль за своєчасним наданням роботодавцем інформації про ліквідацію, реорганізацію підприємства, зміну форми власності або часткове призупинення виробництва, що тягнуть за собою скорочення чисельності або штату працівників, погіршення умов праці, проводить консультації з роботодавцем щодо вжиття заходів для запобігання звільнення чи зведення їх кількості до мінімуму або пом?якшенню несприятливих наслідків будь-якого звільнення, вносить пропозиції відповідним органам про перенесення термінів або тимчасове припинення чи відміну заходів, пов?язаних з вивільненням працівників; використовує передбачене ст.. 28 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» право на одержання інформації від роботодавця щодо результатів господарської діяльності підприємства та з інших питань соціально-економічного розвитку. (а.с. 122-132)
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу допускається лише за попередньою згодою профспілкового органу, крім випадків, передбачених статтями 43 і 43(1) КЗпП.
Звільнення погоджується з органом профспілки, яка утворена і діє на підприємстві, і членом якої є працівник.
06.07.2015 на засіданні профспілкового комітету Первинної профспілкової організації ПАТ «НВП «Більшовик» було розглянуто повідомлення Голови правління - генерального директора ПАТ «НВП «Більшовик» ОСОБА_3 «Про заплановане звільнення працівників» та наказ № 83 від 01.07.2015 року «Про введення в дію організаційної структури та штатного розпису ПАТ «НВП «Більшовик» на 2015 рік» (а.с. 33)
Відповідно до положень ст.22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» у разі, якщо роботодавець планує звільнення працівників з причин економічного, технологічного, структурного чи аналогічного характеру або у зв'язку з ліквідацією, реорганізацією, зміною форми власності підприємства, установи, організації, він повинен завчасно, не пізніше як за три місяці до намічуваних звільнень надати первинним профспілковим організаціям інформацію щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини наступних звільнень , кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також провести консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом'якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.
На засіданні було прийнято рішення про звернення до Генерального директора ПАТ «НВП «Більшовик» з вимогою надати техніко-економічне обґрунтування проведення процесів реорганізації підприємства, що зумовили введення змін до структури управління та штатного розпису разом з всіма обгрунтовуючими документами, а також було відмічено про необхідність тимчасового припинення дії наказу №83 від 01.07.2015 року із скасуванням заходів пов?язаних з прийомом на роботу сторонніх працівників.
23.07.2015 на адресу Первинної профспілкової організації ПАТ «НВП «Більшовик» від відповідача надійшов лист-відповідь вих. № 967-1 щодо розгляду порушених в рішенні засідання профспілкового комітету питань (а.с. 36-37)
Відповідач зазначав, що згідно зі Статутом ПАТ «НВП «Більшовик», в новій редакції, товариство самостійно визначає структуру і штатний розпис, проект організаційної структури товариства було затвердження Правлінням Товариства на направлено на погодження до Фонду державного майна України. Після отримання погодження Фонду державного майна України, розроблений спільними зусиллями проект штатного розпису був затверджений Правлінням та введений в дію.
Відповідач зазначав, що ані Статутом Товариства, ані діючим на підприємстві Колективним договором не передбачено обов?язку адміністрації Товариства направляти на попередній розгляд або погодження проектно-організаційної структури та/або штатного розпису Товариства.
Підпунктом 3.1.1 пункту 3.1 Колективного договору на 2012 рік встановлено, що сторони зобов?язуються не допускати на підприємстві звільнень працюючих за ініціативою адміністрації більше 4 відсотків чисельності працівників протягом року. Якщо виникає необхідність в такому скороченні рішення приймається адміністрацією спільно з профспілковим комітетом, після погодження з представником власника і центральним органом відповідної профспілки. Враховуючи, що заплановане звільнення працівників буде здійснено в межах 4 відсотків і відбуватиметься не раніше 15.10.2015 року, в адміністрації не виникло обов?язку щодо узгодження запланованих звільнень працівників з профспілковою організацією.
21.07.2015 на засіданні профспілкового комітету Первинної профспілкової організації ПАТ «НВП «Більшовик» було прийнято рішення про звернення до Фонду державного майна України з проханням зобов?язати адміністрацію товариства вчинити дії відповідно до вимог чинного законодавства з надання техніко-економічного обґрунтування проведення процесів реорганізації підприємства, затвердженого у встановленому порядку структури управління та штатного розпису, щодо тимчасового припинення дії наказу № 83 від 01.07.2015 року і скасування заходів пов?язаних з прийомом на роботу сторонніх працівників (а.с. 34-35)
Наказом № 1353 від 15.09.2015 року Фонду державного майна України було створено робочу групу для вивчення проблемних питань діяльності ПАТ «НВП «Більшовик» та напрацювання шляхів їх вирішення (а.с. 32)
Наказом №1508 від 13.10.2015 року Фонду державного майна України Голові правління ПАТ «НВП «Більшовик» ОСОБА_3 було заборонено вчиняти будь-які дії щодо скорочення чисельності або зміни штату працівників товариства до моменту закінчення роботи робочої групи створеної відповідно до наказу Фонду № 1353 від 15.09.2015 року (а.с. 38).
Наказом № 216/к від 12.10.2015 року позивача було звільнено з посади заступника головного бухгалтера з фінансів центральної бухгалтерії з 19 жовтня 2015 року, у зв?язку зі скороченням штату працівників п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 24).
20 жовтня 2015 року позивач, разом з іншими працівниками, не була допущена представниками підприємства, без попередження до місця роботи, із забороною входу на територію підприємства, мотивуючи це звільненням позивача з 19 жовтня 2015 року.
Наказом №146 від 19.10.2015 року 21-му працівнику, включаючи позивача, починаючи з 20.10.2015 року було заборонено вхід та в?їзд власним автомобілем на територію ПАТ «НВП «Більшовик» як особам, які не є працівниками підприємства, з вилученням та анулюванням перепусток (а.с. 119)
Починаючи з 20 жовтня 2015 року по 09 листопада 2015 року вивільненими працівниками, в тому числі і позивачем, були складені акти про умисне перешкоджання представниками відповідача доступу до робочих місць та можливості отримання ними копій наказів про звільнення та трудових книжок (а.с. 17-19)
21 жовтня 2015 року позивачем було отримано від відповідача рекомендований лист в якому було зазначено, що наказом № 216 від 12 жовтня 2015 року її було звільнено з посади заступника головного бухгалтера з фінансів - начальника фінансового бюро в зв?язку із скороченням штату працівників за ч.1 ст. 40 КЗпПУ. Крім того, в даному листі зазначалось, що копію наказу про звільнення та трудову книжку позивач 19 жовтня 2015 року не отримала з невідомих причин, а тому вона має право у будь-який час звернутися до відділу кадрів для їх отримання (а.с. 12)
Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпПУ трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (ч. 2 ст. 40 КЗпПУ)
22 жовтня 2015 року позивачем було отримано повідомлення з поштового відділення про необхідність отримання розрахунку при звільненні, який був направлений відповідачем за допомогою грошового переказу на її поштову адресу.
Трудову книжку позивач станом на 22.09.2016 року так і не отримала у відповідача, оскільки їй як і багатьом звільненим працівникам підприємства було заборонено вхід на територію підприємства.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.
При розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.
Виходячи з наведеного, перш ніж видати наказ про звільнення працівників за скороченням штату, слід довести необхідність скорочення штату та звільнення. Підприємства, установи, організації повинні приготувати техніко-економічне обґрунтування на скорочення посад чи штату працівників, що обов'язково погоджується з профспілковим комітетом, якщо він діє на підприємстві, установі, організації. Після цього складається і затверджується новий штатний розпис. До нового штатного розпису не заносяться посади, які скорочено.
Аналіз вищенаведених норм та документів свідчить про те, що для звільнення працівника, який є членом профспілки необхідно отримати згоду первинної профспілкової організації, чого за встановлених судом обставин зроблено не було.
Наказом № 88 від 01.07.2015 року до організаційної структури та штатного розпису ПАТ «НВП «Більшовик» були з 01.07.2015 року введено ряд посад, зокрема і посада - заступника головного бухгалтера в кількості 2 одиниці (а.с. 29).
Відповідно до ч. 1 ст. 42 КЗпПУ при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.
Як вбачається з персональної розстановки затвердженої головою правління - генеральним директором ОСОБА_3 з 01.07.2015 року були введені нові структурні підрозділи та посади, зокрема структурний підрозділ - бухгалтерія в якому було введено посаду заступника головного бухгалтера в кількості 2 чоловік (ОСОБА_4 та ОСОБА_5) (а.с. 43-44).
Будь-яких обґрунтувань, підстав надання переваги іншим особам, зокрема ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перед позивачем, як працівникам з більш високою кваліфікацією та продуктивністю праці, ані в попередженні від 06.07.2015 року, ані в наказі про звільнення від 12.10.2015 року не міститься. А твердження відповідача щодо відсутності відкритих вакансій, що відповідають спеціальності чи посаді позивача, нічим не підкріплено. Враховуючи, що відповідач своїм правом направити в судове засідання свого представника не скористався та будь-яких спростувань тверджень позивача не надав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання звільнення позивача незаконним є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.
Таким чином, суд приходить до висновку про те, що звільнення позивача із займаної посади було незаконним в жовтні 2015 року.
Закон у відповідності до вимог ч. 1 ст. 235 КЗпП України не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в частині першій ст. 235 КЗпП України.
Відповідно до ч.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Так, позивач підлягає поновленню на роботі саме з 19 жовтня 2015 року на посаді заступника головного бухгалтера з фінансів центральної бухгалтерії Публічного акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Більшовик».
Відповідно до ст.88 ЦПК України враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, в порядку розподілу судових витрат, з відповідача належить стягнути в дохід держави і судовий збір за вимоги немайнового характеру в сумі 487,20 грн.
В силу п.4 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення в частині поновлення на роботі слід допустити до негайного виконання.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 15, 88, 208, 212-215, 224, 367 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Більшовик», третя особа: ОСОБА_3 про визнання незаконним звільнення та поновлення на роботі - задовольнити.
Визнати незаконним звільнення ОСОБА_2 з посади заступника головного бухгалтера з фінансів центральної бухгалтерії Публічного акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Більшовик» на підставі пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату працівників згідно наказу від 12.10.2015 року під №216/к за підписом Голови правління - генерального директора ОСОБА_3, і поновити її на посаді заступника головного бухгалтера з фінансів центральної бухгалтерії Публічного акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Більшовик» з 19.10.2015 року.
Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі ОСОБА_2 на посаді заступника головного бухгалтера з фінансів центральної бухгалтерії Публічного акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Більшовик».
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня отримання копії рішення шляхом подачі апеляційної скарги.
Суддя В.С. Кицюк