Справа № 640/7281/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" травня 2016 р. Київський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді Ніколаєнко І.В.,

при секретарі Газіній О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові подання державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_1 про примусове входження до житлового приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції звернувся до суду з поданням, в якому просить з метою повного, фактичного та своєчасного виконання виконавчого провадження № 49662875 по виконанню виконавчого листа № 640/7281/14-ц, виданого 09.02.2015 р. Київським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості в розмірі 35 667,91 грн. вирішити питання про примусове входження до житлового приміщення боржника: ОСОБА_2, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Дружби Народів, б. 259, кв. 85.

В обґрунтування подання посилається на те, що на примусовому виконанні Київського ВДВС ХМУЮ знаходиться виконавче провадження № 49662875 по виконанню виконавчого листа № 640/7281/14-ц, виданого 09.02.2015 р. Київським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості в розмірі 35 667,91 грн.

Державним виконавцем 16.12.2015 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та зобовязано боржника добровільно виконати виконавчий лист № 636/7281/14-ц, виданий 09.02.2015 року Київським районним судом м. Харкова. З метою перевірки майнового стану боржника направлені запити до Державної фіскальної служби України, Пенсійного фонду України. Згідно відповіді Державної фіскальної служби України інформація про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах стосовно боржника відсутня. Згідно відповіді Державної фіскальної служби України інформація про джерела отримання доходів боржників-фізичних осіб стосовно боржника відсутня. Згідно відповіді Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи, а також про осіб-боржників, які отримують пенсії, інформації стосовно боржника не знайдено. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості відсутні.

14.04.2016 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Зазначає, що 03.02.2016 року державним виконавцем було здійснено вихід за адресою: м. Харків, вул. Дружби Народів, б. 259, кв. 85, проте на дзвін та стук у двері ніхто не відчинив, встановити майновий стан боржника не вдалось за можливим, про що складено відповідний акт. Також, 25.04.2016 року державним виконавцем було здійснено повторний вихід за адресою боржника: м. Харків, вул. Дружби Народів, б. 259, кв. 85, але на тривалий дзвін та стук у двері ніхто не відчинив.

У судове засідання державний виконавець не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся.

Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши подання, вважає, що в його задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.

На виконанні Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції знаходиться виконавчий документ: виконавчий лист № 636/7281/14-ц, виданий 09.02.2015 року Київським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості в розмірі 35 667,91 грн.

Державним виконавцем 16.12.2015 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та зобовязано боржника добровільно виконати виконавчий лист № 636/7281/14-ц, виданий 09.02.2015 року Київським районним судом м. Харкова у семиденний термін.

14.04.2016 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Зазначає, що 03.02.2016 року державним виконавцем було здійснено вихід за адресою: м. Харків, вул. Дружби Народів, б. 259, кв. 85, проте на дзвін та стук у двері ніхто не відчинив, встановити майновий стан боржника не вдалось за можливим, про що складено відповідний акт. Також, 25.04.2016 року державним виконавцем було здійснено повторний вихід за адресою боржника: м. Харків, вул. Дружби Народів, б. 259, кв. 85, але на тривалий дзвін та стук у двері ніхто не відчинив.

Державним виконавцем надано суду копію виконавчого листа №640/7281/14-ц; копію постанови про відкриття виконавчого провадження №49662875 від 16.12.2015 р.; копію актів від 05.02.2016 р. та від 25.04.2016 р.; Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, № 85765250 від 10.05.2016 р.; відповідь № НОМЕР_1 від 17.12.2015 р. на запит № 15737914 від 16.12.2015 р. до Дердавної податкової служби України про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками-юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями; відповідь № НОМЕР_2 від 16.12.2015 р. на запит № 15737916 від 16.12.2015 р. до Пенсійного фонду України пр осіб-боржників, які отримують пенсії; відповідь № НОМЕР_3 від 16.12.2015 р. на запит №15737923 від 16.12.2015 р. до Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи; відповідь № НОМЕР_4 від 28.04.2016 р. на запит № 18614209 від 27.04.2016 р. до Державної податкової служби України про джерела отримання доходів боржників фізичних осіб; відповідь Відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Х/о від 26.04.2016 р.

Згідно ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

У відповідності до ч. 1 ст. 311 ЦК України житло фізичної особи є недоторканим.

Кожному гарантується недоторканність житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (ст. 30 Конституції України).

Державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право проводити огляд приміщень, у разі необхідності примусово відкривати їх у встановленому порядку.

Згідно ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на майно боржника, звернення стягнення на заробітну плату, доходи, пенсію, стипендію боржника, вилучення у боржника і передача стягувачеві певних предметів, зазначених у рішенні, інші заходи, передбачені рішенням.

Примусове входження до житла не є першочерговим заходом примусового виконання рішення суду.

Згідно ч. 2 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів.

Відповідно до ч. 5 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання правопорушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі № 1-18/2011 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв'язку зі статтями 151, 152, 153 ЦПК України, роз'яснено, що Конституція України проголосила Україну правовою державою (стаття 1). Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (частина друга статті 3 Конституції України). Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64 Основного Закону України).

Кожному гарантується недоторканність житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (частини перша, друга статті 30 Конституції України).

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага. В Україні як правовій державі визнається і діє принцип верховенства права (стаття 1, частина перша статті 8 Конституції України), який передбачає панування права в суспільстві і вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом, завданням якого є, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України (частина перша статті 55 Основного Закону України). Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Крім того, з матеріалів справи не можливо зясувати чи вчинявся державним виконавцем повний обсяг заходів, направлених на належне повідомлення боржника про проведення виконавчих дій в ході примусового виконання рішення суду.

Таким чином, достатні правові підстави для примусового проникнення до житлового приміщення боржника ОСОБА_2 суду не доведено, тому подання задоволенню не підлягає.

З урахуванням викладеного, суд відмовляє в задоволенні подання державного виконавця.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 8 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 376 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Подання державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_1 про примусове входження до житлового приміщення залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом пяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги. У разі, якщо ухвала була постановлена без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.В. Ніколаєнко