Справа № 750/4534/16-ц
Провадження № 2/750/1605/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2016 року м.Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого судді Карапута Л.В.,

секретаря Руденок В.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника відповідачів ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,

встановив:

06.05.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості та просить стягнути солідарно заборгованість за договором кредиту № 935/6-267 від 15.10.2007 року в розмірі 334555 грн. 86 коп. та судовий збір в розмірі 5018 грн. 34 коп.

В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги та одночасно не заперечував проти стягнення заборгованості за договором в межах трирічного строку перед зверненням до суду, що складає 313218 грн. 96 коп..

Представник відповідачів просив відмовити у задоволенні позовних вимог у звязку із пропуском позивачем строком позовної давності, оскільки обовязок виконати в повному обсязі свої зобовязання за договором кредиту № 935/6-267 від 15.10.2007 виникло у відповідачів до 29.02.2012 року, а відтак і право на звернення із позовом до суду всієї суми заборгованості за кредитним договором виникла з 29.02.2012 року, однак позивач не звернувся із позовом в трьохрічний строк, а квартира яка перебувала в іпотеці банку бела реалізована на підставі виконавчого напису нотаріуса, тому відсутні підстави для стягнення заборгованості.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до укладеного Договору кредиту № 935/6-267 від 15.10.2007 ОСОБА_4 отримала грошові кошти в розмірі 225000 грн. 00 коп., зі сплатою 14 % річних з кінцевим терміном повернення 09.10.2032 року.

15.10.2007 року в забезпечення виконання зобов»язань за договором кредиту №935/6-267 між позивачем та ОСОБА_5 було укладено договір поруки № 935/09-519.

Відповідно до п.1.1 договору поруки, ОСОБА_5 взяв на себе зобов»язання у повному обсязі солідарно відповідати за виконання відповідачем ОСОБА_4 умов щодо сплати суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також інших платежів у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту.

02.03.2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального окргу ОСОБА_6 було вчинено виконавчий напис №758, яким було задоволено вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Київської міської філії ПАТ «Укрсоцбанк» щодо стягнення заборгованості в сумі 323631 грн. 83 коп., також стягнуто суму в розмірі плати за вчинення виконавчого напису, що становить 3236 грн. 32 коп., сплачену стягувачем шляхом звернення стягнення на двокімнатну квартиру №21, загальною площею 50,8 кв.м., житловою площею 30,6 кв.м., що знаходиться за адресою м. Чернігів, вул. Нафтовиків, 19, яка на праві власності належить боржнику.

Згідно п.1.2 договору, кредит надавався на придбання нерухомого майна - двокімнатну квартиру №21, загальною площею 50,8 кв.м., житловою площею 30,6 кв.м., що знаходиться за адресою м. Чернігів, вул. Нафтовиків, 19.

На підставі вищезазначеного виконавчого напису нотаріуса старшим державним виконавцем Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції ОСОБА_7 було відкрито виконавче провадження ВП № 26528667, що підтверджується відповідною постановою від 18.05.2011 року.

В подальшому в рамках виконавчого провадження вказана квартира, яка перебувала в іпотеці у позивача була реалізована, що підтверджується постановою від 17.11.2011 року. Згідно зі змісту вказаної постанови вбачається, що під час вжиття заходів примусового виконання було реазіловано належну боржнику квартиру, іпотеко держателем якої є стягував. Кошти, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно, у зв»язку з чим виконавчий документ підлягає поверненню стягувану з підстав передбачених п. 8 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Станом на 17.11.2011 року залишок боргу складав 228381 грн. 33 коп.

Як убачається з матеріалів справи відповідачі умови договору належним чином не виконували, внаслідок чого станом на 15.04.2016 року банком нарахована заборгованість в розмірі 334555 грн. 86 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом 211500 грн., заборгованості за відсотками 115241 грн. 93 коп., розмір інфляційних витрат за кредитом 2238 грн. 39 коп., розмір інфляційних витрат за відсотками 5575 грн. 55 коп., що підтверджується розрахунком (а.с.13, 14).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом як це передбачено ч. 1 ст. 651 ЦК України.

Можливість урегулювання прав і обовязків сторін у договорі на їх власний розсуд передбачено ст. 6 ЦК України. Сторони в п. 4.5 договору кредиту №935/6-267 від 15.10.2007 року визначили обставини, при настанні яких змінюється строк виконання зобовязань позичальника за кредитним договором.

Відповідно до п. 4.5 кредитного договору в разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обовязків, визначених п. п. 3.3.7., 3.3.8 цього договору, протягом більше, ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив і позичальник зобовязаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Пунктом 3.3.7 передбачено обовязок позичальника сплачувати проценти за користування кредитом, в порядку визначеному п.п. 2.4, 2.5 Договору, пунктом 3.3.8 передбачено його обовязок своєчасно та в повному обсязі погашати Кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п. 1.1 цього Договору, як вбачається із розрахунку заборгованості та визнається сторонами, останній платіж по тілу кредиту ОСОБА_4 здійснила 10.10.2008 року, по відсоткам 28.11.2011 року, з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що з 28.11.2011 року відповідачами не сплачувалися платежі, отже строк користування кредитом сплив 29.02.2012 року.

В зв"язку з чим строк позовної давності про стягнення заборгованості за договором кредиту №935/6-267 від 15.10.2007 сплинув 29.02.2015 року (29.02.2012+3 роки).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом як це передбачено ч. 1 ст. 651 ЦК України.

У зв'язку з тим, що боржник у вказаний календарний день суму отриманого кредиту з передбаченими процентами за користування та штрафними санкціями не сплатив, у позивача виникло право на звернення до суду з відповідним позовом з 29.02.2012 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, за загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

При цьому початок перебігу позовної давності повязується не тільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи, відповідно до положень ст. 261 ЦК України.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право.

Згідно із ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно із ч. 1 3 статті 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Отже, звернувшись до суду з позовом до відповідачів 06.05.2016 року, позивачем пропущений встановлений законом строк позовної давності. У звязку із тим, що представником відповідачів подано заяву про застосування строку позовної давності, у задоволенні позову щодо стягнення заборгованості за договором кредиту №935/6-267 від 15.10.2007 року слід відмовити, у звязку зі спливом стороку позовної давності.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212, 213, 292, 294 ЦПК України, суд

вирішив:

в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.В. Карапута