АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1325/16 Головуючий 1 інст. - Болотова Л.І.
Справа № 626/2131/15-ц Доповідач - Бурлака І.В.
Категорія: договірні
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«29» лютого 2016 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Кривошеіної О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Скай Кепітал» на рішення Красноградського районного суду Харківської області від 01 грудня 2015 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Скай Кепітал» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Скай Кепітал» звернувся до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2. В обґрунтування свого позову посилався на те, що 26 червня 2006 року між ОСОБА_1 та Акціонерним Банком «Факторіал-Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» укладено договір кредиту № 331-п/06, згідно якого банк надав ОСОБА_1 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів у сумі 253000,00 грн. зі сплатою за користування кредитом процентів в розмірі 15% річних зі строком з 26 червня 2006 року по 25 червня 2016 року.

29 листопада 2013 року Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» відступило право вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Скай Кепітал».

Зазначив, що в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки від 26 червня 2006 року, згідно якого ОСОБА_2 зобов'язалась перед кредитором солідарно відповідати за виконання ОСОБА_1 умов сплати суми кредиту, процентів за користування кредитом, комісійних, а також можливих штрафних санкцій та інших зобов'язань.

Вказав, що на сьогоднішній день зобов'язання відповідача в повному обсязі не виконано і станом на 14 вересня 2015 року загальна сума простроченої заборгованості за договором кредиту становить 74078,80 грн.

Просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за договором кредиту № 331-п/06 від 26 червня 2006 року у сумі 74078,80 грн. на користь ТОВ «Скай Кепітал», стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сплачений судовий збір на користь ТОВ «Скай Кепітал».

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 01 грудня 2015 року в задоволенні позову ТОВ «Скай Кепітал» - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду Товариство з обмеженою відповідальністю «Скай Кепітал» подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення - скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. При цьому посилався на неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув увагу на те, що за рахунок реалізації іпотечного майна у серпні 2008 року заборгованість за кредитним договором сплачено частково, однак борг повністю не погашено.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Скай Кепітал» необхідно задовольнити, рішення суду - скасувати.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущений строк позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки боржник погасив борг, зобов'язання виконано.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 26 червня 2006 року між ОСОБА_1 та Акціонерним Банком «Факторіал-Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» укладено договір кредиту № 331-п/06 під заставу нерухомого майна, згідно якого банк надав ОСОБА_1 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 253000,00 грн. зі сплатою за користування кредитом процентів в розмірі 15% річних строком до 25 червня 2016 року та в забезпечення виконання зобов'язань 26 червня 2006 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки, згідно якого ОСОБА_2 зобов'язалась відповідати перед кредитором солідарно за виконання ОСОБА_1 умов сплати суми кредиту, процентів за користування кредитом, комісійних, а також можливих штрафних санкцій та інших зобов'язань.

29 листопада 2013 року Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» відступило право вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Скай Кепітал».

Із розрахунку вбачається, що зобов'язання боржником в повному обсязі не виконано і станом на 14 вересня 2015 року загальна сума простроченої заборгованості за договором кредиту становить 74078,80 грн.

Частиною 1 статті 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК України в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Пунктами 1.1., 3.1.2 договору поруки передбачено, що поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за виконання боржником умов щодо сплати суми кредиту, процентів за користування кредитом, комісійних, а також можливих неустойок та інших витрат у розмірі, в строк та на умовах, передбачених кредитним договором. У випадку невиконання боржником та поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою відповідати перед кредитором, як солідарні боржники будь-яким своїм майном, на яке, згідно з чиним законодавством України, може бути звернено стягнення.

Оскільки борг за кредитним договором не погашено, з відповідачів, як з солідарних боржників на користь позивача необхідно стягнути 74078,80 грн.

Посилання ОСОБА_1 на те, що борг погашено, оскільки у серпні 2008 року реалізовано іпотечне майно, є необґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів справи під час укладання кредитного договору в забезпечення його виконання 26 червня 2006 року між банком та ОСОБА_3 укладено іпотечний договір, згідно якого в іпотеку банку передано домоволодіння АДРЕСА_1

Із договору купівлі-продажу житлового будинку від 06 серпня 2008 року вбачається, що продаж вчинено за суму 260000,00 грн.

В суді апеляційної інстанції представник позивача підтвердила, що дійсно на підставі виконавчого напису реалізовано іпотечне майно за 260000,00 грн.

Із пункту 2.8 кредитного договору вбачається, що у разі наявності простроченої заборгованості за кредитом, несплачених процентів та комісії за його користування, кошти в першу чергу спрямовуються на сплату процентів, комісійних, можливих неустойок та інших витрат за цим договором, а потім на погашення основної суми боргу.

Із розрахунку вбачається, що зазначені грошові кошти зараховано 06 серпня 2008 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором наступним чином: за кредитом - 155158,88 грн., за відсотками - 60734, 16 грн., за комісією - 32843, 52 грн., за пенею - 11263, 44 грн., залишок боргу за тілом кредиту становить 74078, 80 грн., а саме сплачено за тілом кредиту - 178921, 20 грн. (253000, 00 грн. - 178921, 20 грн.), (а. с. 114).

Неповно з'ясувавши обставини, що мають значення для справи, не звернувши увагу на вимоги закону, суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні позову позивачу.

Оскільки рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права, воно підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Питання щодо стягнення судового збору в сумі 1218,00 грн. вирішено відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року із змінами та доповненнями і підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача по 609,00 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч.2.ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Скай Кепітал» - задовольнити.

Рішення Красноградського районного суду Харківської області від 01 грудня 2015 року - скасувати.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Скай Кепітал» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 солідарно на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Скай Кепітал» 74078, 80 грн. заборгованості за кредитним договором № 331-п/06, укладеним 26 червня 2006 року між Акціонерним Банком «Факторіал-Банк» та ОСОБА_1, та 1218, 00 грн. судового збору по 609, 00 грн. з кожного.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії