АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/4888/16 Головуючий І інстанції -
Справа: № 621/3015/15-ц Овдієнко В.В.
Категорія: житлові Доповідач - Костенко Т.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Костенко Т.М.

суддів: Бездітка В.М., Міненкової Н.О.

за участю секретаря Кравченко О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 28 квітня 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в особі законного представника ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про примусове виселення, треті особи: ВДВС Зміївського районного управління юстиції Харківської області, Зміївський районний сектор Головного управління ДМС у Харківській області, ОСОБА_6, Служба у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації, -

встановила:

20.11.2015 року Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" звернувся у суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в особі законного представника ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, у якому з урахуванням уточненого позову, просило примусово виселити відповідачів з квартири АДРЕСА_1, яка є предметом іпотеки.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 28 квітня 2016 року позов Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в особі законного представника ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про примусове виселення, залишено без розгляду.

На зазначену ухвалу суду першої інстанції ПАТ «УкрСиббанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційні вимоги обґрунтовані тим, що суд першої інстанції неправильно застосував положення ч. З ст. 169, п. З. ч.1. ст. 207 ЦПК України, оскільки позивач добросовісно виконував свої процесуальні обов'язки, та не ігнорував судові виклики, а за наявності незалежних причин неможливості прибути до суду, що мало місце 24.02.2016 р. та 28.04.2016 року, представник позивача повідомляв про це суд та просив відкласти розгляд справи на іншу дату.

Апелянт вважає, що у даному випадку повторної неявки представника позивача не було, адже судове засідання призначене на 24.03.2016 року було перенесено судом за клопотанням сторін у справі для мирного врегулювання спору, що є беззаперечним правом сторін і яке не може бути обмежене судом. Наступне судове засідання призначене на 28.04.2016 року представник позивача просив суд відкласти, навівши поважні причини для цього, перебування на лікарняному. Отже, у суду не було підстав для постановлення ухвали про залишення позову без розгляду у зв'язку з повторною неявкою представника позивача у судове засідання.

Враховуючи викладене вище, апелянт вважає ухвалу суду незаконною, та просить скасувати оскаржувану судову ухвалу, справу передати до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст. 207 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що представник позивача, який належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, повторно не з'явився у судове засідання і від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Судова колегія не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 207 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, і якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Як вбачається з наданих матеріалів, справа тривалий час перебувала в проваджені суду, та неодноразово призначалася до розгляду. Представник позивача добросовісно виконував свої процесуальні обов'язки, та не ігнорував судові виклики, а за наявності незалежних причин неможливості прибути до суду, що мало місце 24.02.2016 р. та 28.04.2016 року, представник позивача повідомляв про це суд та просив відкласти розгляд справи на іншу дату.

27.04.2016 року представником позивача було подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з її перебуванням на лікарняному (а.с. 150), на підтвердження чого було подано лікарняний лист, копію якого додано до апеляційної скарги (а.с.168).

Так, ст. 3 ЦПК України встановлює, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх прав та свобод.

Стаття 55 Конституції України зазначає, що "кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань". Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується (ч. З ст. 8 Конституції). Право на справедливий судовий розгляд також закріплено Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (ч. 1 ст. 6). Право на справедливий судовий розгляд охоплює і право кожного на доступ до правосуддя.

Ратифікувавши Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод, Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати права, закріпленні в ній, в тому числі й право на доступ до правосуддя, оскільки, неприпустимо, щоб ст. 6 (п.1) Конвенції містила детальний опис гарантій, що надаються сторонам у цивільних справах, і не захищала б, у першу чергу, те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, доступу до суду.

У своєму рішенні в справі "Голдер проти Сполученого Королівства", 1975 р. Суд відзначив: "Було б неприйнятним, на думку Суду, якби ч. 1 ст. 6 детально визначала процесуальні гарантії сторонам у судовому провадженні, не забезпечивши, насамперед, того, без чого користування такими гарантіями було б неможливим, а саме: доступу до суду. Характеристики "справедливості, публічності та оперативності судового провадження були б марними за відсутності судового провадження".

Особа має не лише право порушити провадження у справі, але й право отримати «вирішення» спору судом, тобто розгляд справи повинен завжди закінчуватися судовим рішенням.

Також, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р. (judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series AN 253-B).

Колегія суддів приходить до висновку, що прийняте судом першої інстанції рішення про залишення позову ПАТ "УкрСиббанк" без розгляду, суперечить положенням ст. 55 Конституції України про право на доступ до правосуддя, та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий судовий розгляд і ухвалу від 28 квітня 2016 року неможна визнати такою, що постановлена з дотриманням вимог закону.

Отже, з урахуванням викладених вище обставин, у суду першої інстанції не було достатніх підстав для застосування положень п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України про залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 311 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права, які привели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 307 ч.2 п.4, 311 ч.1п.3,4, 313, 314 ч.1п.6, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити.

Ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 28 квітня 2016 року скасувати, справу направити до районного суду для продовження її розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий - Т.М. Костенко

Судді: В.М. Бездітко

Н.О. Міненкова