справа № 361/6084/15-ц
провадження № 2/361/179/16
РІШЕННЯ

Іменем України

24 березня 2016 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1,
при секретарях: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Родовід Банк до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство Родовід Банк (далі ПАТ Родовід Банк) звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на його користь заборгованість за кредитним договором № 33.3/АА-00029.08.2 від 11 липня 2008 року в розмірі 8200,97 доларів США та 1300289 грн. 10 коп.

В обґрунтування позову зазначало, що 11 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством Родовід Банк (далі ВАТ Родовід Банк або ОСОБА_6), найменування якого згідно із Законом України Про акціонерні товариства змінено з 17 червня 2009 року на Публічне акціонерне товариство Родовід Банк, і ОСОБА_4 (далі Позичальник) був укладений кредитний договір № 33.3/АА-00029.08.2.

За умовами даного договору ОСОБА_6 надав Позичальникові на купівлю автомобіля та сплату страхових платежів кредит у загальному розмірі 21483,78 доларів США, строком до 11 липня 2015 року включно, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 14,5 % річних.

Позичальник зобовязувався погашати заборгованість за кредитом і процентами шляхом сплати в строк до 10-го числа кожного місяця 256,00 доларів США та процентів.

У випадку порушення строків повернення кредиту чи сплати процентів відповідно до умов п. 3.9 кредитного договору ОСОБА_4 зобовязувався сплатити Банку за кожний день прострочення пеню в розмірі 1,6 % від суми простроченої заборгованості.

Того ж дня, 11 липня 2008 року, з метою повного і своєчасного виконання ОСОБА_4 своїх зобовязань за кредитним договором між Банком і ОСОБА_5 (далі Поручитель) було укладено договір поруки № 33.3/АА-00029.08.2-3/П, за умовами якого вона зобовязалася відповідати солідарно перед Банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання Позичальником своїх зобовязань за кредитним договором, а також усіма додатковими угодами, що можуть бути укладені до закінчення строку дії вказаного кредитного договору.

Всупереч умовам кредитного договору та вимогам закону ОСОБА_4 належним чином взяті на себе зобовязання за кредитним договором не виконав, у визначений договором строк кредит Банку не повернув, проценти за його користування та пеню не сплатив.

Станом на 12 серпня 2015 року заборгованість ОСОБА_4 перед ПАТ Родовід Банк за кредитним договором становить 8200,97 доларів США, з яких: 6577,19 доларів США прострочена заборгованість за кредитом, 1623,78 доларів США прострочена заборгованість по процентам.

За весь період несвоєчасного погашення кредиту та сплати процентів сума нарахованої пені становить 1293617 грн. 87 коп.

Також відповідно до ч. 2 ст. 625, ч. 1 ст. 1050 ЦК України за весь період прострочення виконання зобовязань за кредитним договором із відповідачів солідарно підлягають стягненню три проценти річних від простроченої суми, що складає 6671 грн. 23 коп.

Представники позивача ОСОБА_7 і ОСОБА_8 у суді позов підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеному, просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідачів ОСОБА_9 у судовому засіданні позов у частині вимог до ОСОБА_4 визнав частково. Не заперечував щодо стягнення з останнього на користь позивача заборгованості за кредитом у розмірі 3542,34 доларів США та пені, нарахованої на основну суму боргу, у розмірі 1918,45 доларів США, що за курсом НБУ на день розрахунку станом 12 серпня 2015 року складає 41000 грн. 25 коп., посилаючись на те, що Банком не враховано усіх внесених ОСОБА_4 платежів на загальну суму 1658,48 доларів США.

В іншій частині позов щодо ОСОБА_4 не визнав. Вважає, що нарахування трьох процентів річних від простроченої суми на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України при нарахуванні процентів за користування кредитом у розмірі 14,5 % річних суперечить вимогам законодавства.

Крім цьоговказував на те, що пеня за прострочення сплати ОСОБА_4 кредиту та процентів ПАТ Родовід Банк нарахована більше ніж за один рік, що не відповідає вимогам п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України. Просив суд застосувати спеціальну позовну давність один рік щодо вимог про стягнення пені, а також відповідно до положень ч. 3 ст. 551 ЦК України зменшити суму нарахованої пені, оскільки її розмір значно перевищує суму заборгованості за кредитом і процентами.

У частині заявлених до ОСОБА_5 вимог позов не визнав, просив суд у задоволенні позову в цій частині відмовити, посилаючись на те, що про невиконання Позичальником своїх зобовязань за кредитним договором ні ОСОБА_4, ні ОСОБА_6 не повідомляли, що призвело до збільшення суми заборгованості за кредитним договором. Контролювати виконання Позичальником його кредитних зобовязань Поручитель не зобовязана.

Крім того вважає, що договір поруки № 33.3/АА-00029.08.2-3/П, укладений 11 липня 2008 року між Банком і ОСОБА_5, припинив свою дію 12 липня 2009 року через один рік після його укладення відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, оскільки у п. 4.1 цього договору зазначено, що він діє до повного погашення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

11 липня 2008 року між ВАТ Родовід Банк, правонаступником якого є ПАТ Родовід Банк, і відповідачем ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 33.3/АА-00029.08.2.

За умовами п. п. 1.1, 1.5 цього договору ОСОБА_6 відкриває Позичальнику не відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 21483,78 доларів США, строком до 11 липня 2015 року включно, процентна ставка за користування кредитом становить 14,5 % річних.

Відповідно до п. 1.2 даного договору кредитні кошти надавалися на купівлю автомобіля та сплату страхових платежів.

Згідно із п. п. 3.1.1, 3.1.2 кредитного договору ОСОБА_4 зобовязувався погашати до 10-го числа кожного місяця заборгованість за кредитом у сумі 256,00 доларів США і сплачувати нараховані проценти шляхом внесення готівки чи перерахування коштів зі свого рахунку та повернути Банку одержані ним за кредитом кошти не пізніше 11 липня 2015 року.

У п. 3.6 кредитного договору передбачено, що за порушення строків повернення кредиту чи сплати процентів Позичальник зобовязаний сплатити Банку за кожний день прострочення пеню в розмірі 1,6 % від суми простроченого платежу.

Із змісту п. 1.7 кредитного договору вбачається, що забезпеченням виконання зобовязань за цим договором є застава автомобіля марки Seat, модель Ibiza Sport 2.0 згідно із договором застави № 33.3/АА-00029.08.2-3 від 11 липня 2008 року. Додатковим забезпеченням умов цього договору є порука ОСОБА_5 відповідно до договору поруки № 33.3/АА-00029.08.2-3/П від 11 липня 2008 року (п. 1.7.1 кредитного договору).

Згідно із п. 7.6 кредитного договору цей договір набуває чинності з моменту надання Позичальнику кредитних коштів відповідно до умов цього договору і діє до повного погашення Позичальником заборгованості за кредитом і процентами за користування ним, а також пені за несвоєчасне погашення кредиту і процентів та штрафу, передбачених цим договором.

11 липня 2008 року на виконання умов п. 1.7.1 кредитного договору між ВАТ Родовід Банк і відповідачем ОСОБА_5 був укладений договір поруки № 33.3/АА-00029.08.2-3/П.

За умовами п. 1.1 договору поруки Поручитель зобовязалася солідарно відповідати перед Банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання ОСОБА_4 своїх зобовязань за кредитним договором.

Відповідно до п. 1.2 договору поруки Поручитель ознайомлена з умовами кредитного договору, зокрема із сумою кредиту в розмірі 21483,78 доларів США, процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 14,5 % річних, строком повного погашення заборгованості за кредитом до 11 липня 2015 року, відповідальністю за порушення зобовязань за кредитним договором у виді сплати пені в розмірі 1,6 % від суми заборгованості за кожен день прострочки.

Згідно із п. 1.3 договору поруки ОСОБА_5 взяла на себе зобовязання відповідати перед Банком у тому ж обсязі на тих же умовах та в ті ж строки, що і Позичальник.

У п. 2.1 даного договору встановлено, що у випадку невиконання Позичальником своїх зобовязань за платежами, що передбачені кредитним договором, Поручитель на підставі письмового повідомлення Позичальника або Банку, не пізніше наступного робочого дня після одержання такого письмового повідомлення, погашає за рахунок власних коштів на рахунок Банку в повному обсязі заборгованість за Позичальника за кредитним договором.

За змістом п. 2.2 договору поруки відповідальність Поручителя наступає з наступного дня за датою платежу, яка передбачена кредитним договором.

Відповідно до п. 4.1 договору поруки, укладеного 11 липня 2008 року із ОСОБА_5, цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного погашення Позичальником та/або Поручителем заборгованості за кредитним договором.

Згідно із п. 4.3 договору поруки цей договір припиняється припиненням дії кредитного договору, а також у випадках, передбачених ЦК України.

Суд встановив, що ОСОБА_6 свої зобовязання за кредитним договором виконав повністю, надав ОСОБА_4 кредит у розмірі 21483,78 доларів США, що підтверджується його заявою на видачу готівки № 1916_64 від 11 липня 2008 року та останнім не заперечується.

У порушення умов укладеного договору та вимог закону своїх зобовязань за кредитним договором у повному обсязі ОСОБА_4 належним чином не виконав, у встановлений договором строк до 11 липня 2015 року одержані кредитні кошти Банку у повному обсязі він не повернув, нараховані проценти за користування кредитом та пеню не сплатив.

Станом на 12 серпня 2015 року внаслідок невиконання ОСОБА_4 своїх зобовязань за кредитним договором № 33.3/АА-00029.08.2 від 11 липня 2008 року відповідач має перед ПАТ Родовід Банк заборгованість на загальну суму 8200,97 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку (1 долар США = 21,371550 грн.) становить 175267 грн. 44 коп., з яких: 6577,19 доларів США прострочена заборгованість за кредитом, 1623,78 доларів США прострочена заборгованість за процентами по кредиту.

За весь період несвоєчасного погашення кредиту і сплати процентів ПАТ Родовід Банк нарахована пеня в загальному розмірі 1293617 грн. 87 коп., що на день розрахунку 12 серпня 2015 року еквівалентно 60529,90 доларів США з яких: 1053879 грн. 44 коп., що еквівалентно 49312,26 доларів США, сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та 239738 грн. 44 коп., що еквівалентно 11217,64 доларів США, сума пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту.

Сума нарахованої пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом і процентам за один рік за період з 12 серпня 2014 року по 12 серпня 2015 року складає 794639 грн. 38 коп., що еквівалентно 37182,11 доларів США, з яких: 649680 грн. 42 коп., що еквівалентно 30399,31 доларів США, пеня за один рік за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та 144958 грн. 95 коп., що еквівалентно 6782,80 доларів США, пеня за один рік за несвоєчасну сплату процентів по кредиту.

Крім цього, за весь період прострочення виконання грошових зобовязань за кредитним договором ПАТ Родовід Банк на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахувало три проценти річних від простроченої суми в розмірі 6671 грн. 23 коп., що еквівалентно 312,15 доларів США, з яких: 5413 грн. 42 коп., що еквівалентно 253,30 доларів США, сума трьох процентів від суми простроченого кредиту, 1257 грн. 81 коп., що еквівалентно 58,85 доларів США, сума трьох процентів від суми прострочених процентів по кредиту.

У ст. 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 192, ч. 1 ст. 524, ч. 1 ст. 533 ЦК України законним платіжним засобом на всій території України є грошова одиниця України гривня. Грошове зобовязання має бути виражене та виконане у грошовій одиниці України гривні.

У ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Пленум Верховного Суду України у п. 14 постанови № 14 від 18 грудня 2009 року Про судове рішення у цивільній справі вказав на те, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 12 постанови № 5 від 30 березня 2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин розяснив, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 533 ЦК України.

У ч. 1 ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

За змістом ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів.

У ч. 4 ст. 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Договором поруки № 33.3/АА-00029.08.2-3/П від 11 липня 2008 року, укладеним між ВАТ Родовід Банк і ОСОБА_5, строк, після закінчення якого порука за цим договором припиняється, не визначено, оскільки у п. 4.1 цього договору встановлено, що він діє до повного погашення Позичальником та/або Поручителем заборгованості за кредитним договором.

За змістом ч. 1 ст. 251, ч. 1 ст. 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а не посиланням на подію, яка неминуче має настати.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої ним у постанові від 10 вересня 2014 року у справі № 6-32цс14, умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобовязань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

У постанові від 02 вересня 2015 року у справі № 6-1077цс15 Верховний Суд України зазначив, що при вирішенні спорів щодо дії договору поруки суд має враховувати те, що згідно із ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором, строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту порушення позичальником строку виконання зобовязання згідно з такими умовами.

Згідно із правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними у постановах від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14 та від 11 листопада 2015 року у справі № 6-2056цс15, строк дії поруки не є строком для захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може.

Верховний Суд України у постанові від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14 вказав на те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням.

За умовами п. 3.1.1 кредитного договору від 11 липня 2008 року № 33.3/АА-00029.08.2 ОСОБА_4 зобовязувався погашати заборгованість за кредитом до 10-го числа кожного місяця у сумі 256,00 доларів США та сплачувати нараховані проценти.

Судом встановлено, що останній платіж на погашення заборгованості за кредитним договором ОСОБА_4 було внесено 18 листопада 2013 року. З того часу Позичальник своїх зобовязань за кредитним договором не виконував взагалі, будь-які платежі не вносив.

Наступний, черговий платіж на погашення заборгованості за кредитом ОСОБА_4 мав бути сплачений до 10 грудня 2013 року.

Відповідно до п. 2.2 договору поруки відповідальність Поручителя наступає з наступного дня за датою платежу, яка передбачена кредитним договором.

Виходячи з наведеного, положень ст. 526, ч. 4 ст. 559 ЦК України, суд вважає, що вимога до ОСОБА_5 як поручителя про виконання нею солідарно із позичальником ОСОБА_4 зобовязань за кредитним договором повинна бути предявлена до суду протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (10 грудня 2013 року), тобто у строк до 10 червня 2014 року, оскільки згідно із умовами кредитного договору погашення кредиту здійснюється періодичними платежами до 10 числа кожного місяця, а відповідальність Поручителя наступає з наступного дня за датою платежу.

До суду з цим позовом про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ПАТ Родовід Банк звернулося лише 20 серпня 2015 року.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що строк на предявлення позову до Поручителя з вимогою про стягнення солідарно з Позичальником заборгованості за кредитним договором сплинув, оскільки порука вважається припиненою, тому позов ПАТ Родовід Банк у частині вимог до ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

У ч. 4 ст. 267 ЦК України встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За весь час несвоєчасного виконання Позичальником своїх зобовязань за кредитним договором (погашення кредиту і сплати процентів) за період з 12 серпня 2008 року по 12 серпня 2015 року ПАТ Родовід Банк нарахувало ОСОБА_4 пеню в розмірі 1293617 грн. 87 коп., що на дату проведення розрахунку 12 серпня 2015 року еквівалентно 60529,90 доларів США, з яких: 794639 грн. 38 коп., що еквівалентно 37182,11 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення кредиту і сплату процентів за один рік за період з 12 серпня 2014 року по 12 серпня 2015 року, тобто у межах позовної давності.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_9 у суді заявив про застосування судом наслідків спливу позовної давності до вимог про стягнення пені, у звязку з чим позов ПАТ Родовід Банк у частині стягнення пені за межами позовної давності один рік не підлягає задоволенню через пропуск позовної давності.

Із розрахунку заборгованості за кредитним договором видно, що станом на 12 серпня 2015 року заборгованість ОСОБА_4 за кредитом і процентами складає 8200,97 доларів США, що за курсом НБУ на цю дату (1 долар США = 21,371550 грн.) становить 175267 грн. 44 коп. (8200,97 х 21,371550).

Згідно із ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідач ОСОБА_4 через свого представника ОСОБА_9 подав також до суду і заяву про зменшення на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України розміру пені до 41000 грн. 25 коп., посилаючись на те, що сума нарахованої пені навіть за один рік у розмірі 794639 грн. 38 коп. значно перевищує вказану вище суму заборгованості за кредитом і процентами.

Враховуючи, що нарахована ПАТ Родовід Банк пеня за несвоєчасну сплату кредиту і процентів значно перевищує розмір заборгованості за кредитом і процентами, а також майновий стан Позичальника суд дійшов висновку про можливість зменшення суми нарахованої пені до 43816 грн. 86 коп., що складає 25 % від суми заборгованості за кредитом і процентами.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України трьох процентів річних від простроченої суми входить до складу грошового зобовязання та є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання.

За своєю правовою природою проценти, встановлені ст. 625 ЦК України, відрізняються від процентів, передбачених ст. ст. 536, 1048, 10561, 1061 ЦК України, що підлягають стягненню за правомірне користування чужими грошовими коштами, тому їх одночасне стягнення вимогам закону не суперечить та є правомірним.

Враховуючи прострочення Позичальником виконання грошових зобовязань, суд вважає, що вимога ПАТ Родовід Банк про стягнення з ОСОБА_4 трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 6671 грн. 23 коп. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що порука відповідача ОСОБА_5 вважається припиненою, часткове визнання позовних вимог відповідачем ОСОБА_4, суд дійшов висновку, що позов ПАТ Родовід Банк підлягає задоволенню частково, тому на його користь із ОСОБА_4 підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором№ 33.3/АА-00029.08.2 від 11 липня 2008 року в розмірі 8200,97 доларів США та 50488 грн. 09 коп., з яких:

6577,19 доларів США прострочена заборгованість за кредитом;

1623,78 доларів США прострочена заборгованість за процентами;

43816 грн. 86 коп. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом і процентами;

6671 грн. 23 коп. три проценти річних від суми простроченої заборгованості за кредитом і процентами.

Також згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України, п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір (у редакції на день подачі позову) із відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ПАТ Родовід Банк підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2257 грн. 56 коп., що складає 1 % від загальної суми задоволеної частини позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 174, 209, 212 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства Родовід Банк заборгованість за кредитним договором № 33.3/АА-00029.08.2 від 11 липня 2008 року в розмірі 8200 (вісім тисяч двісті) доларів США 97 центів та 50488 (пятдесят тисяч чотириста вісімдесят вісім) грн. 09 коп., з яких: 6577,19 доларів США прострочена заборгованість за кредитом; 1623,78 доларів США прострочена заборгованість за процентами; 43816 грн. 86 коп. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом і процентами та 6671 грн. 23 коп. три проценти річних від суми простроченої заборгованості за кредитом і процентами.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства Родовід Банк судовий збір у сумі 2257 (дві тисячі двісті пятдесят сім) грн. 56 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дутчак І. М.