АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Савчук М.В.

суддів: Перепелюк І.Б., Яремка В.В.

секретар Окармус О.М.

за участю представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру стягуваних аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1, інтереси якого за довіреністю представляє ОСОБА_2, на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 01 березня 2016 року,

встановила:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про зменшення розміру стягуваних аліментів.

Посилався на те, що рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 05 травня 2009 року з позивача на користь відповідачки на утримання трьох неповнолітніх дітей стягуються аліменти в розмірі по 500 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 09 квітня 2009 року і до досягнення дітьми повноліття.

З посиланням на погіршення матеріального стану просив змінити розмір аліментів, встановлений рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 05 травня 2009 року у твердій грошовій сумі по 500 гривень на кожну дитину, шляхом зменшення стягнення з трьох дітей на двох неповнолітніх дітей у зв'язку з досягненням повноліття однієї дитини;

встановити розмір аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 від усіх отриманих видів заробітку;

скасувати нарахований державним виконавцем борг по виплаті аліментів у розмірі 36 332 грн, здійснений за минулий період - три роки, який передував

_________________________________________________________________

22ц-631/2016 р. Головуючий у 1нстанції Руснак А.І.

Категорія 50 доповідач Савчук М.В.

пред'явленню виконавчого листа до примусового виконання, починаючи з 09 вересня 2010 року по 09 вересня 2013 рік, оскільки проживали однією сім'єю.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 01 березня 2016 року позовну вимогу про зміну розміру аліментів, встановленого рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 05.05.2009 року у твердій грошовій сумі по 500 грн. на кожну із трьох дітей шляхом стягнення аліментів тільки на двох неповнолітніх дітей - залишено без розгляду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, інтереси якого за довіреністю представляє ОСОБА_2, просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про зменшення розміру аліментів скасувати й ухвалити нове рішення, яким визначити розмір аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у частці від заробітку в розмірі 1/3 від усіх отриманих видів заробітку.

В іншій частині рішення не оскаржується.

Посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального то процесуального права.

Вказує, що суд залишив поза увагою те, що позивач має інший шлюб, перебуває на обліку як безробітний, його матеріальний стан погіршився.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін в оскаржуваній частині, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволені позову в оскаржуваній частині, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факту зміни його матеріального стану, погіршення або поліпшення здоров'я платника аліментів або наявність інших фактів, які б обґрунтовували необхідність зменшення розміру аліментів. ОСОБА_1 офіційно не працює, має мінливий дохід, а тому підстави для призначення аліментів у відсотковому відношенні від отриманих доходів відсутні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Судом установлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають троє дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 05 травня 2009 року з позивача на користь відповідачки на утримання трьох дітей стягуються аліменти в розмірі по 500 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 09 квітня 2009 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 13).

ОСОБА_1 з 20 січня 2016 року перебуває на обліку в Хотинському РЦЗ як безробітний, що вбачається з довідки № 262 від 03.02.2016 року, виданої Хотинським районним центром зайнятості.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Отже, за наявності вказаних підстав, які виникли після ухвалення рішення про стягнення аліментів, розмір аліментів може бути змінений за рішенням суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тими обставинами, що він офіційно працевлаштований та має постійний заробіток, його матеріальний стан змінився, сплачувати аліменти у визначеному розмірі він не в змозі.

Проте на підтвердження вказаних обставин позивачем не подано належних доказів, а викладені в позовній заяві обставини не свідчать про зміну матеріального стану позивача.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» установлено у 2016 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року - 1455 гривень, з 1 травня - 1531 гривня, з 1 грудня - 1637 гривень.

Крім того, установлено, що доньки ОСОБА_7 та ОСОБА_4 на час ухвалення рішення досягли повноліття, аліменти на їх утримання не стягуються, що покращує матеріальне становище позивача, а не погіршує його, та спростовує доводи позивача в апеляційній скарзі в цій частині.

Наявність іншої сім`ї у позивача не позбавляє його обов'язку по утриманню дітей та сплати аліментів, не може бути підставою для зменшення розміру аліментів.

Інші підстави, на які вказує апелянт для зменшення розміру стягуваних аліментів: відсутність транспортного засобу, земельної ділянки, наявність на утриманні матері (пенсіонерки) існували на момент ухвалення рішення суду про стягнення аліментів, а тому не можуть бути підставою для зменшення їх розміру на підставі ст. 192 СК України.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову в оскаржуваній частині.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його зміни чи скасування.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, інтереси якого за довіреністю представляє ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 01 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: