Справа № 199/3275/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

08.09.2016 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючий суддя О.О. Богун,

при секретарі Є.С. Строменко

За участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування свого позову посилається на те, що вона є власницею 1/2 частини спірної квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 01.06.2004 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, реєстровий номер 2404, власником іншої 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 є син позивачки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на підстав свідоцтва про спадщину за законом від 10.12.2015 року, виданого державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_3

Позивачка зазначила, що в спірній квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані вона, її син ОСОБА_4, син померлого 26.05.2015 року чоловіка позивачки ОСОБА_5 ОСОБА_2.

Відповідач ОСОБА_2 проживав в спірній квартирі АДРЕСА_1 до травня 2015 року, а після смерті свого дідуся, після якого помер і його батько ОСОБА_5 зібрав всі свої речі та пішов. Став мешкати у своїй власній квартирі АДРЕСА_2, що залишилась йому у спадок після смерті батька ОСОБА_6

Оскільки відповідач ОСОБА_2 не проживає у спірній квартирі АДРЕСА_1 більше року, за комунальні послуги щодо утримання спірного житла коштів не сплачує, перешкод у проживанні йому не чинилось, особисті речі у спірному житлі відсутні, тому позивачка просила суд визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням № 4 в будинку № 26 по вул. Маршала Малиновського у місті Дніпропетровську та зняти його з реєстраційного обліку за адресою: квартира АДРЕСА_1.

Позивачка в ході судового розгляду позовні вимоги підтримала надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, зазначив, що у спірній квартирі не проживає з поважних причин, а саме з січня 2015 року одразу після смерті його померлого дідуся. Після смерті батька ОСОБА_5 стосунки із позивачкою ускладнились. Особисті речі відповідача в квартирі АДРЕСА_1 відсутні, за комунальні послуги він не сплачує. Через наявність особистих домовленостей щодо розподілу спадщини померлого ОСОБА_5, які на сьогоднішній день не виконані з боку позивачки, відповідач заперечує проти зняття його з реєстрації в спірній квартирі АДРЕСА_1.

Представник третьої особи Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, про час, день та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Вислухавши пояснення сторін, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що позивачка є власницею 1/2 частини спірної квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 01.06.2004 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, реєстровий номер 2404, власником іншої 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 є син позивачки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на підстав свідоцтва про спадщину за законом від 10.12.2015 року, виданого державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_3

Згідно довідки про склад сімї від 08.05.2015 року № 11, виданої головою правління ЖБК №155 у спірній квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані позивачка, її син ОСОБА_4, син померлого 26.05.2015 року чоловіка позивачки ОСОБА_5 ОСОБА_2.

З пояснень відповідача ОСОБА_2, судом встановлено, що в спірній квартирі АДРЕСА_1 він проживав до січня 2015 року, а одразу після смерті його дідуся перейшов проживати в квартиру ІНФОРМАЦІЯ_2. Перешкоди у проживанні в спірній квартирі з боку позивачки після смерті його батька ОСОБА_5 відповідачу не чинились. За комунальні послуги відповідач не сплачує.

Обставини щодо непроживання відповідача ОСОБА_2 з січня 2015 року у спірній квартирі АДРЕСА_1, відсутність його особистих речей, несплата ним за комунальні послуги, а також відсутність здійснення перешкод у проживанні з боку позивачки, підтвердили пояснення свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8

Згідно з ст. 405 ЦК України, про право членів сім'ї власника житла на користування цим житлом, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В ході судового розгляду повністю знайшло своє підтвердження факт непроживання відповідача ОСОБА_2 більше року, а саме з травня 2015 року у спірній № 4 в будинку № 26 по вул. Маршала Малиновського у місті Дніпропетровську, відсутність будь-яких речей його у квартирі, не приймання участі в оплаті комунальних послуг та в утриманні житла.

За таких обставин суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити частково та визнати відповідача ОСОБА_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням у спірній № 4 в будинку № 26 по вул. Маршала Малиновського у місті Дніпро.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 60, 61, 79, 84, 85, 88 ЦПК України, ст.ст. 391, 405 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_3.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 551 ( пятсот пятдесят одну) гривні 20 копійок.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: