Дата документу 20.05.2016
справа № 320/1711/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я
20 травня 2016 року м. Мелітополь
Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді: Пономаренко Л.Е.,
при секретарі: Воробйовій В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06.02.2009 р. фізична особа-підприємець ОСОБА_1 уклала із ЗАТ КБ «ПриватБанк" договір банківського рахунку № НОМЕР_1 . Окрім відкриття поточного рахунку НОМЕР_2 у п.1.1 цього договору також передбачено ще ряд банківських послуг, які можуть бути надані клієнту в залежності від його потреби. Окрім самого договору банківського рахунку №516083 від 06.02.2009р. правовідносини між позивачем і відповідачем, згідно п.5.2 договору, також регулюються окремими договорами чи додатковими угодами до цього договору, які можуть бути укладені шляхом узгодження банківського обслуговування з відповідачем через web-сайті банку http:privatbank.ua, http:client-bank.privatbank.ua. або через інший Інтернет-ресурс, зазначений банком. Така форма укладання договору відповідає вимогам частини 2 статті 1067 Цивільного кодексу України. 21.02.2011 р. відповідач через web-сайт банку http:privatbank.ua активував функцію Кредитування поточного рахунку № НОМЕР_2 й з 02.06.2011 р. фактично почав користуватися цією послугою.
У судовому засіданні представника позивача позовні вимоги підтримав в повному об`ємі, на задоволенні позову наполягав.
Відповідач та його представник в судовому засіданні не погодились з розміром стягуваного позивачем боргу, зазначили, що позивач не знала про користування кредитними коштами та не була обізнана про умови кредитування.
Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
06.02.2009 р. між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк" укладено договір банківського рахунку № НОМЕР_1 . Окрім відкриття поточного рахунку НОМЕР_2 у п.1.1 цього договору також передбачено ще ряд банківських послуг, які можуть бути надані клієнту в залежності від його потреби. Окрім самого договору банківського рахунку №516083 від 06.02.2009р. правовідносини між позивачем і відповідачем, згідно п.5.2 договору, також регулюються окремими договорами чи додатковими угодами до цього договору, які можуть бути укладені шляхом узгодження банківського обслуговування з відповідачем через web-сайті банку http:privatbank.ua, http:client-bank.privatbank.ua. або через інший Інтернет-ресурс, зазначений банком. 21.02.2011 р. відповідач через web-сайт банку http:privatbank.ua активував функцію Кредитування поточного рахунку № НОМЕР_2 й з 02.06.2011 р. фактично почав користуватися цією послугою.
Відповідно до ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
В силу ст.1067 ЦК України договір банківського рахунку укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.
Згідно ст.1068 цього Кодексу банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.
Ч.1 ст.1069 ЦК України визначено, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірові та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
З матеріалів справи випливає, що у порушення вказаних вимог договору банківського рахунку, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував.
-5456,41 грн. - пеня;
Банк належним чином виконав свої обов`язки за договором банківського рахунку, проте відповідач порушив умови договору, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед позичальником.
До теперішнього часу вказана заборгованість відповідачем не погашена.
Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафу за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором суд задовольняє, в частині стягнення пені за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором відмовляє з таких підстав.
Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Згідно п.3.2.2.5.1. Умов і Правил надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за порушення будь-яких із зобов`язань по сплаті процентів за користування кредитом, строку повернення кредиту, винагороди, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.
У той самий час, згідно з п.3.2.2.5.1. Умов і Правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строку платежів по будь-якому із грошових зобов`язань по кредиту.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові №6-2003цс15 від 21.10.2015 року.
Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача лише штраф в сумі 3600,00 грн. та відмовити в задоволенні вимоги про стягнення пені.
За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню, оскільки дані правовідносини, які склалися між сторонами по даній справі витікають з договірних відносин, які є обов`язковими для виконання сторонами.
У відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати, що складаються зі сплаченого позивачем судового збору в сумі 731,63 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 60, 212- 215,224-226 ЦПК України, суд
Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу задовольнити частково.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд шляхом подачі протягом 10 днів апеляційної скарги.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. .
Суддя Л.Е.Пономаренко