У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ МартинюкВ.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 4 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 5 лютого 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, в інтересах якої діє ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та піклування Печерської районної у м. Києві державної адміністрації, про виселення без надання іншого житла,

в с т а н о в и в:

У серпні 2013 року ПАТ «Універсал Банк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, в інтересах якої діє ОСОБА_3, в якому просило виселити відповідачів з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житла, посилаючись на те, що вказана квартира є предметом іпотеки, на неї звернуто стягнення та ПАТ «Універсал Банк» є її власником.

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 4 листопада 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 5 лютого 2016 року позовні вимоги задоволено.

Позбавлено права користування квартирою, усунуто перешкоди в користуванні квартирою та виселено без надання іншого житла ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалені у справі судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, керувався положеннями ст. 109 ЖК Української РСР, ст.ст. 317, 321, 346, 391 ЦК України, ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та виходив із того, що право власності іпотекодавця - ОСОБА_3 припинилось в зв'язку зі зверненням стягнення на квартиру шляхом її реалізації на прилюдних торгах, які не були оспорені та не визнані недійсними. Таким чином, право користування на спірну квартиру у членів сім'ї ОСОБА_3 припинились. Позивач набувши право власності на спірне майно, набув також всіх прав та обов'язків власника, і має право користуватись, володіти та розпоряджатись своєю власністю.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК Української РСР з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла , які проживають разом із ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Тобто право члена сім'ї власника квартири користуватись житлом існує лише за наявності у власника права власності на це майно.

Судами повно та об'єктивно встановлені обставини справи щодо того, що право власності ОСОБА_3 та право користування членів її сім'ї, яке є похідним від прав самого власника, на спірну квартиру припинилось у зв'язку зі зверненням стягнення на квартиру на виконання рішення суду про стягнення заборгованості, шляхом її реалізації на прилюдних торгах. Право власності на квартиру набув позивач, на підставі договору, який ніким не оспорений.

Зі змісту рішення судів і доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, в інтересах якої діє ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та піклування Печерської районної у м. Києві державної адміністрації, про виселення без надання іншого житла, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 4 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 5 лютого 2016 року.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.І. Мартинюк