Номер провадження: 22-ц/785/387/16
Головуючий у першій інстанції:
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2016 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі :

головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Процик М.В., Дрішлюка А.І.,

при секретарі - Решетник М.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 30 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про визнання договору дарування дійсним,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, та просила визнати договір дарування дійсним, за яким її мати - ОСОБА_3, яка до розірвання шлюбу у 2006 році мала прізвище - Поркуян подарувала їй особисто 80800 грн., отримані від продажу її дачі (земельної ділянки) за адресою: АДРЕСА_1 та 6200 евро, що за курсом НБУ складало 36873 грн. Вказані кошти мати надіслала позивачці банківським переказом «Western Union», так як на той момент знаходилася за кордоном. Зазначений письмовий договір відповідачка оформила листом від 22.07.2005 року, який позивачка отримала до 02.08.2005 року. Подаровані кошти ОСОБА_2 в сумі 117673 грн. повністю витратила на придбання інвестиційної квартири АДРЕСА_1, тобто придбала частину майнових прав на вказану квартиру. На теперішній час відповідачка ухиляється від нотаріального оформлення спірного договору, мотивуючи це тим, що вона знаходиться за кордоном (в Італії), де працює за контрактом і не має фінансової можливості приїздити до України та оплатити послуги нотаріуса.

01.09.2015 року до суду звернувся з зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору дарування дійсним та просив визнати, що грошові кошти в розмірі 80800 грн., отримані ОСОБА_2 02.08.2005 року за договором купівлі-продажу земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, є подарунком ОСОБА_3 колишньому подружжю ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 30.11.2015 року зустрічний позов ОСОБА_4 про визнання договору дарування дійсним залишено без розгляду на підставі п.3.ч.1ст.207 ЦПК України.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 30.11.2015 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 через пропуск строку позовної давності звернення до суду.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що відповідно до копії виписки з банківського переказу «Western Union» (а.с.5, 55), заяви на видачу готівки від 02.08.2005 року (а.с.7) ОСОБА_3 переслала ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 6200 евро, що за курсом НБУ складало 36873 грн.

Згідно копії договору купівлі-продажу земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що ОСОБА_2 продала вказану земельну ділянку ОСОБА_5 (а.с.6,57).

Копією закордонного паспорту відповідачки (а.с. 17-33) підтверджено знаходження ОСОБА_3 поза межами країни.

Згідно копії свідоцтва про участь у фонді фінансування будівництва виду А від 02.08.2005 року за ОСОБА_2 закріплено об'єкт інвестування - 2-кімнатну квартиру НОМЕР_1, загальною площею 71,53 кв.м, що розташована на 12 поверсі будинку АДРЕСА_2 (будівельна адреса) (а.с.58).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що права позивачки порушено, проте нею пропущено строк позовної давності, оскільки ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом лише 27.07.2015 року, а обставини дарування грошей мали місце в 2005 році.

Проте до правильного висновку про необхідність відмови у задоволенні позову суд прийшов шляхом невірного обґрунтування.

Згідно ч.5 ст.719 ЦК договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує п'ятдесятикратний розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно ч.2 ст.218 ЦК якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

Водночас, сторонами не надано доказів того, що існувала об'єктивна обставина, яка перешкоджала укладанню договору дарування шляхом його нотаріального посвідчення, адже факт перебування особи за кордоном не є перешкодою для здійснення цивільних прав та обов'язків.

Крім того, відповідно до ст.15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Вбачається з матеріалів справи, що фактично спору між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не існує, правовідносини між ними визначені, відтак підстав для вирішення питання щодо дійсності договору дарування в судовому порядку не має.

Та обставина, що підтвердження факту дарування коштів є необхідним для забезпечення доказів у іншій справі, в якій існує спір з приводу майна, придбаного під час шлюбу, свідчить лише про існування спору між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, який у цій справі є третьою особою.

Зважаючи на такі обставини, правові підстави для задоволення позову про визнання угоди дійсною відсутні.

Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що відмова у задоволенні позову з підстав пропуску строку можлива лише за умов обґрунтованості позову, відтак допустив порушення норм процесуального права, тому рішення суду підлягає зміні на підставі п.3ч.1ст.309 ЦПК України в частині мотивування підстав відмови у задоволенні позову, а також шляхом виключення із резолютивної частини рішення висновку про пропуск строку позовної давності як підставу відмови у його задоволенні, в решті рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.304,п.3ч.1ст.307,309,313,314,316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 30 листопада 2015 року змінити в частині обґрунтування мотивів відмови у задоволенні позову, виключити з резолютивної частини рішення висновок про пропуск строку позовної давності звернення, в решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: