233 № 233/6506/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Наумик О.О.,

за участі секретаря Сухоставець Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівці цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» до ОСОБА_2 про виселення, -

В С Т А Н О В И В:

23.11.2015 р. до суду звернувся ПАТ КБ «ПриватБанк» з позовом до ОСОБА_2, в якому просить виселити відповідача, який зареєстрований та/або проживає у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: АДРЕСА_1, пославшись на таке:

02.10.2007 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 уклали договір №DO0FGA00000068 (надалі Кредитний договір), в забезпечення виконання зобовязань за яким сторони Договору уклали договір іпотеки №DO0FGA00000068 (надалі Договір іпотеки), згідно з п.33.3. якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1,

Відповідач умови Кредитного договору по поверненню грошових коштів не виконував, через що позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Судовим рішенням від 22.06.2012 р. було звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу.

Відповідно до ст.40 Закону України «Про іпотеку» та ст.109 ЖК України звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців.

Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» за довіреністю у судовому засіданні позов підтримав за наведених у позовній заяві підстав.

Відповідачка позов не визнала, пославшись на те, що на погашення нею кредиту вплинули ті обставини, що:

- оплата по Кредитному договору відбувалася не рівними частками по кредиту та процентам, а значно більшу частину платежу складали проценти;

- заробітна платня не виплачувалася по кілька місяців;

- позивач (який в односторонньому порядку без належного її на це повідомлення підвищив відсоткову ставку) на погашення кредиту забирав з її картки майже всі гроші, що поставило її в скрутне матеріальне становище;

- підвищення позивачем процентної ставки та постійне застосування штрафних санкцій (в односторонньому порядку без повідомлення її про це) в період мирової кризи негативно відобразилося на її кредитній історії, втягнувши її у «боргову яму».

Вважає, що проведення антитерористичної операції, воєнний конфлікт, загроза війни, нестримне зростання курсу долара, падіння курсу гривні, обвал в економіці Країни, відносяться до форс-мажорних обставин, які поставили її в залежність від позивача.

Законодавством заборонено виселення з квартири по кредитним договорам, укладеним до 14.01.2009 р.

Місто Костянтинівка віднесено до території, на якій здійснюється антитерористична операція.

ОСОБА_3 національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 р. «Про невідкладні заходи по подоланню терористичної загрози та збереженню територіальної цілісності України» від 14.04.2014 р. №405/2014 зі змінами та доповненнями, внесеними Законом України від 12.02.2015 р. №189-VIII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» банки і інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані відмінити зазначеним в цьому Законі особам пеню/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитним договором або договором позики в період проведення антитерористичної операції.

Також в статті 9 зазначеного Закону передбачені міри по збереженню майна, що знаходиться в іпотеці. Протягом терміну дії цього Закону щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України (у тому числі фізичним особам) та перебуває в іпотеці, зупиняється дія статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі обєкти) Закону України "Про іпотеку".

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_4 позов не визнав, пославшись на те, що Додатковою угодою від 01.04.2013 р. до кредитного договору №DO0FGA00000068 від 02.10.2007 р. заборгованість відповідача за Кредитним договором була реструктуризована, відповідачкою вносилися певні грошові кошти на погашення заборгованості.

Цією Додатковою угодою фактично були змінені умови Кредитного договору і сума існуючої заборгованості відповідача за кредитом.

Оскільки укладення такої Додаткової угоди відбулося після ухвалення судового рішення від 22.06.2012 р., яким звернуто стягнення на предмет іпотеки, вважає за неможливе виконання цього рішення.

Також зауважив на необхідність застосування вимог ст..9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», якою зупинено дію ст.40 Закону України «Про іпотеку».

Заслухавши сторони, дослідивши надані сторонами докази у справі, суд дістає таких висновків.

Судом встановлено, що 2 жовтня 2007 року між ПАТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_2 укладений кредитний договір № DO0FGА00000068, на підставі якого відповідачеві наданий кредит у розмірі 8860 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 01.10.2017 р. (а.с. 9-12).

В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором 2 жовтня 2007 року між ПАТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_2 укладений іпотечний договір № DO0FGА00000068, за яким відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру, загальною площею 41 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_2, яке належить відповідачу на праві власності на підставі договору дарування (а.с.13-15).

ОСОБА_3 Костянтинівського міськрайсуду Донецької області від 22.06.2012 р., яке набрало законної сили, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед Публічним акціонерним товариством комерційний банк ПриватБанк за № DO0FGА00000068 від 02.10.2007 р. в сумі 9251,06 доларів США, що за курсом 7,9897 відповідно до службового розпорядження НБУ від 31.01.2012 р. складає 73913,19 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № DO0FGА00000068 від 02.10.2007 р.: квартиру, загальною площею 41 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_3, шляхом продажу квартири Публічним акціонерним товариством комерційним банком ПриватБанк з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ ПриватБанк всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу (а.с.16).

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом.

За змістом ч.2 ст.40 Закону та ч.3 ст.109 ЖК України після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя (кредитора) або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до п. 43 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має врахувати таке. Згідно ч.4 ст. 9, ст.109 ЖК України, статей 39,40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому, суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців з цього житлового будинку чи житлового приміщення.

Тож суд дістає висновку, що ОСОБА_2 підлягає виселенню з квартири, яка є предметом іпотеки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Проте статтею 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» №1669-VII від 02.09.2014 р. передбачено, що протягом терміну дії цього Закону щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України, зупиняється дія статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі обєкти), Закону України "Про іпотеку".

Зазначеним Законом визначено, що період проведення антитерористичної операції час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення ОСОБА_3 національної безпеки і оборони України» від 13.04.2014 р., Указом Президента України «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 р. №405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції визначена розпорядженням Кабінету Міністрів України №1275-р від 02.12.2015 р. «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція».

Місце Костянтинівка згідно з Додатком до цього Розпорядження віднесено до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Тож застосування Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» №1669-VII від 02.09.2014 р. має відбуватись на стадії виконання судового рішення у даній справі, то, враховуючи його норми, а також керуючись ст.217 ЦПК України, суд вважає за необхідне відстрочити виконання рішення у даній справі, тобто виселення відповідачки до закінчення дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» №1669-VII від 02.09.2014 р.

При цьому суд не зважає на доводи сторони відповідача щодо неможливості виконання рішення Костянтинівського міськрайсуду Донецької області від 22.06.2012 р., яким звернене стягнення на предмет іпотеки належної відповідачці квартири, внаслідок укладання між сторонами Додаткової угоди від 01.04.2013 р. до кредитного договору №DO0FGA00000068 від 02.10.2007 р.

Так, укладеною між сторонами Додатковою угодою зменшена сума виниклої заборгованості на 2348,49 доларів США пені, а також змінений період щомісячної сплати заборгованості і графік в частині суми щомісячного погашення заборгованості. При цьому суттєві умови Кредитного договору змінені не були.

Тож укладення такої Додаткової угоди не спростовує право позивача на задоволення своєї вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

За наведених підстав позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.209,212-215,88 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_2 з квартири (предмет іпотеки), розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Виконання рішення відстрочити до закінчення дії мораторію, встановленого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року № 1304-VII.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» судовий збір в розмірі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя