АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4499/16 Справа № 206/6833/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Волошин М.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Волошина М.П.,

суддів - Куценко Т.Р., Демченко Е.Л.,

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 06 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про порушення прав споживачів та відшкодування збитків завданих неповерненням грошових коштів,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ «ДельтаБанк» про порушення прав споживача та відшкодування збитків завданих неповерненням грошових коштів.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 29 грудня 2014 року між ним та ПАТ «ДельтаБанк» було укладено договір №3134 банківського вкладу «Найкращий від Миколая on-line» на суму 10679,45 доларів США. Процента ставка на суму вкладу становить 5,5% річних зі сплатою процентів щомісячно. Строк дії договору до 29 березня 2015 року.

18 січня 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено ще один договір банківського вкладу за №6678 на суму 6127,93 доларів США строком дії до 18 квітня 2015 року.

02 березня 2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України №150 «Про віднесення Публічного Акціонерного Товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №51 про введення з 03 березня 2015 року тимчасову адміністрацію та призначення відповідальної особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію.

У вересні 2015 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб позивачу було повернуто 200 000 грн., що становить 7448,79 доларів США по курсу НБУ станом на день введення тимчасової адміністрації.

Таким чином, відповідач перед позивачем виконав свої зобовязання за договором №3134 частково. На час подання позовної заяви залишок заборгованості за депозитним договором №3134 становить 3230 доларів 66 центів США, що згідно з курсом НБУ станом на 02 березня 2015 року становить 86743,22 грн.

За договором №6678 відповідач не виконав свої зобовязання в повному обсязі, відповідно до чого заборгованість відповідача перед позивачем за договором №6678 становить 6127,93 доларів США.

Після закінчення строку дії договору, позивач звернувся до відповідача з проханням сплатити суму вкладу та нараховані відсотки згідно умов Договору, але відповідач відмовився сплачувати грошові кошти.

В подальшому всі інші звернення позивача відповідачем були проігноровані. Позивач вважає що йому до сплати підлягають три відсотки річних за договором №3134 від 29 грудня 2014 року за прострочені дні з 29 березня 2015 року по 08 грудня 2015 року у розмірі 67,44 доларів США, що еквівалентно 1810,76 грн.; три відсотки річних за договором №6678 від 18 січня 2015 року за прострочені дні з 18 квітня 2015 року по 08 грудня 2015 року у розмірі 117,85 доларів США, що еквівалентно 3164,27 грн., а також сума залишку вкладу за депозитним договором №3134 від 29 грудня 2014 року у розмірі 3230,66 доларів США, вклад за договором №6678 від 18 січня 2015 року. Позивач просив суд ухвалити рішення, яким стягнути вищезазначену заборгованість, загалом у розмірі 9543,88 доларів США, що еквівалентно 256253,17 грн.

Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 06 квітня 2016 року у задовленні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 29 грудня 2014 року між позивачем ОСОБА_2 та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір №3134 банківського вкладу «Найкращий від Миколая on-line» у доларах США на суму 10679,45, за умовами якого процента ставка на суму вкладу становить 5,5% річних зі сплатою процентів щомісячно, строком дії договору до 29 березня 2015 року та 18 січня 2015 року між ПАТ «Дельта Банк» та позивачем було укладено ще один договір банківського вкладу за № 6678 на суму 6127,93 доларів США строком дії до 18 квітня 2015 року.

Строк дії банківського вкладу від 29 грудня 2014 року закінчився 29 березня 2015 року, банківського вкладу від 18 січня 2015 року 18 квітня 2015 року.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах і в порядку, встановлених договором.

За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Після закінчення строку дії договорів позивач звернуся до відділення банку з проханням сплатити суму вкладу та нараховані відсотки згідно умов договору, однак йому було відмовлено.

Згідно із ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути повязані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Так, 03 березня 2015 року на підставі постанови Правління національного банку України про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних Фонд гарантування вкладів фізичних осіб запровадив тимчасову адміністрацію і розпочав процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку.

16 липня 2015 року та 23 липня 2015 року під час дії тимчасової адміністрації, Фондом гарантування фізичних осіб було виплачено на користь позивача ОСОБА_2 гарантовану суму вкладу в розмірі 200 000 грн.

Згідно з п.16 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п.6 ст.2 цього Закону України ліквідація банку це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Таким чином, у спорах, повязаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобовязань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону України врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, частиною 1 цієї статті встановлено, що з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Згідно п.п.1, 2 ч.5 ст.36 Закону України під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку; звернення стягнення на майно банку; накладення арешту на кошти та майно банку.

Обмеження не поширюється на зобовязання банку щодо виплати коштів за вкладами за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Згідно ч.1 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно ч.2 ст.46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

З матеріалів справи вбачається, позивач звернувся до суду з позовом про повернення вкладу у грудні 2015 року, тобто після того, виконавчою дирекцією Фонду розпочато процедуру ліквідації та у банку вже було введено тимчасову адміністрацію.

Також позивач зазначає, що йому Фондом гарантування вкладів фізичних осіб була сплачена сума гарантованого відшкодування за його вкладами в ПАТ «ДельтаБанк» у розмірі 200 000 грн., що відповідає вимогам ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

За таких обставин, враховуючи вищевикладене суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі, оскільки початок виконавчою дирекцією Фонду процедури ліквідації та введення в банку тимчасової адміністрації, що було проведено ще до звернення позивача до суду зі вказаними позовними вимогами, унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 січня 2016 року у справі №6-2001цс15, яка є обовязковою для судів.

Наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують, тому судова колегія приходить висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до положень ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308,315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 06 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду чинна з моменту проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий: М.П.Волошин

Судді: Е.Л.Демченко

ОСОБА_3