Справа № 317/2035/16-ц
№/п2/317/807/2016
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 червня 2016 року Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Громової І.Б..
при секретарі Коваль В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 11 556,79 грн. В обґрунтування своїх позовних позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 13.03.2012 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 300,00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості . ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу ОСОБА_1 кредитні кошти. Відповідач, у порушення норм закону та умов договору, свої зобовязання належним чином не виконав. В звязку з чим станом на 31.03.2016 року утворилась заборгованість у розмірі 11 556,79 грн., яка складається з наступного: 277,78 грн. - заборгованість за кредитом; 7052,50 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3200,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 526,51 грн. штраф (процентна складова), які позивач і просив стягнути з відповідача, а також судові витрати в розмірі 1378,00 грн.
Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 в судові засідання, які були призначені на 31.05.2016р. та на 23.06.2016р. не зявився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України. Причини неявки суду не повідомляв, заяву про розгляд справи за його відсутності та заперечень проти позову не надав.
Суд на підставі ст.ст.169, 224-226 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутність зазначених осіб, на підставі наявних у ній даних в заочному порядку.
У звязку з неявкою сторін у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою технічного звукозаписувального засобу не здійснювалось, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, суд встановив наступне.
Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.
Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України).
Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому (ч.1 ст. 1049, ч. 2 ст. 1050 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.
Судом встановлено, що 13.03.2012 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № б/н.
Відповідно до даного договору та заяви анкети, яка є невідємною частиною договору, позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 300,00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за кредитним договором виконав, про що свідчать підписи сторін на заяві анкеті, яка є невідємною частиною кредитного договору.
Відповідно до інформативної довідки, яка була надано банком до суду, кредитний ліміт за вказаним кредитним договором змінювався чотири рази:
- 13.03.2012р. встановлення кредитного ліміту в розмірі 300,00 грн;
- 13.03.2012р. - встановлення кредитного ліміту в розмірі 300,00 грн;
- 24.05.2013р. зміна розміру кредитного ліміту в розмірі 280,00 грн.;
- 30.05.2013р.- встановлення кредитного ліміту в розмірі 280,00 грн.
Однак, ПАТ КБ «ПриватБанк» не надав суду жодних пояснень стосовно того, чому кредитний ліміт встановлювався позивачем двічі в одну і ту саму дату.
Також позивач зазначає, що впродовж користування кредитним коштами, відповідач ОСОБА_1 жодного разу не погашав кредит, при цьому надає до суду розрахунок заборгованості станом на 31.03.2016р.(а.с.4), в якому міститься стовпчик «сума погашення за надання кредит, де зазначено, що відповідач ОСОБА_1 здійснював погашення неодноразово, а саме: 13.03.2012р. 20,00 грн.; 21.03.2012р. 1000,00 грн.; 22.03.2012грн. 3000,00 грн.; 19.04.2012р. 513,00 грн.;21.04.2012р. 250,00 грн., 21.07.2012р. 250,00 грн., 21.08.2012р. 250,00 грн., 21.09.2012р. 250,00 грн.
Отже, суд приходить до висновку, що позивачем надано до суду відомості, які суперечать одні одному.
Відповідач в свою чергу взяв на себе цим договором зобовязання: погашати заборгованість за даним кредитним договором, сплатити банку комісії (п.п.6.5. Договору).
Відповідно до наданого ПАТ КБ «ПриватБанк» розрахунком заборгованості, відповідач ОСОБА_1 здійснював погашення за кредитним договором та здійснив останній платіж в вересні 2012р.
Відповідно до п.9.12. кредитного договору, договір є дійсним впродовж 12 місяців з моменту підписання, якщо впродовж цього строку жодна із сторін не проінформує іншу про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.
Як вбачається із наданої банком відповіді на ухвалу суду про витребування доказів від 31.05.2016р., термін дії карткового рахунку до квітня 2016 р.
Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обовязки виникають у кожної сторони.
Із наданих доказів суд робить висновок, що договір був виконаний обома сторонами, ПАТ КБ «ПриватБанк» надав кредитні кошти, а відповідач ОСОБА_1 сплатив кредит, тому позовна заява ПАТ КБ «ПриватБанк» не підлягає задоволенню у звязку з відсутністю спору.
Інших доказів позивачем не надано.
Керуючись ст. ст. 10, 60, 84, 88,130, 174, 215, 224- 229, 294, ЦПК України, ст. ст. 525, 526, 530, 536, 625, 1052 ЦК України, суд, -
В позові Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.
Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: І.Б. ГРОМОВА