Справа № 344/5953/16-ц
Провадження № 4-с/344/73/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Польської М.В.

при секретарі с/з/ ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області матеріали скаргу ОСОБА_2, субєкт оскарження ВДВС Пустомитівського управління юстиції, на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 08.04.2016 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з скаргою на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 08.04.2016 року у виконавчому провадженні №50767510.

Скаржник скаргу обґрунтувала тим, що у оскаржуваній постанові зазначено невірну дату народження боржника та не вказано дату винесення судового рішення, яке стало підставою для видачі виконавчого листа та винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

В судове засідання скаржник не зявився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується наявним у матеріалах справи поштовим повідомленням (а.с.12), причини неявки до суду не повідомив.

Згідно ст.. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Частиною 1,2 ст. 386 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються. Якщо заявник, державний виконавець або інша посадова особа державної виконавчої служби не можуть з'явитися до суду з поважних причин, справу може бути розглянуто за участю їх представників.

Отже, суд не знайшов поважних причин неявки скаржника, що з врахуванням строків, дозволено суду розглянути скаргу по суті.

Представник суб'єкта оскарження в судове засідання не зявився, подавши заперечення до суду, просив в скарзі відмовити та розглядати скаргу без участі представника.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу дій державного виконавця при примусовому виконанні виконавчого листа виданого Івано-Франківським міським судом 18.03.2016 року за №344/16456/2015.

Судом встановлено, що 08.04.2016 року постановою державного виконавця відділу ДВС Пустомитівського районного управління юстиції ОСОБА_3 було відкрито виконавче провадження на виконання виконавчого листа та виданого 18.03.2016 року Івано-Франківським міським судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 витрат по сплаті судового збору в розмірі 487,20 грн. (а.с.2), за заявою стягувача від 07.04.2016 року.

Скаржник вказує в скарзі на те, що при відкритті виконавчого провадження субєкт оскарження не дотримався вимог законодавства. Дані доводи є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України Про виконавче провадження (далі Закон). Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державного виконавця.

На підставі ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, в тому числі за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно ст..25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.. Постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Скаржник просить поновити строк на подання скарги, пропущений з поважних причин, оскільки оскаржувану постанову він отримав 07.05.2016 року, а також призупинити вчинення виконавчих дій та скасувати постанову державного виконавця від 08.04.2016 року із підстав зазначених у скарзі. Зокрема, ОСОБА_2 зазначає, що невірне зазначення дати народження боржника є підставою вважати, що боржником являється не скаржник, оскільки рішення суду, на підставі якого з скаржника стягуються кошти, було винесено без участі скаржника, відсутність у оскаржуваній постанові дати винесення рішення позбавляє скаржника можливості на його оскарження.

У своєму запереченні на скаргу державний виконавець Пустомитівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_3 вказує, що дата народження боржника у постанові про відкриття виконавчого провадження від 08.04.2016 року відповідає відомостям, зазначеним у виконавчому листі, а саме 03.06.1967 року. Отже, при відкритті виконавчого провадження описки не було допущено.

Судом досліджено, що саме у рішенні суду та виконавчому листі від 18.03.2016 року, який став підставою для винесення оскаржуваної постанови допущено описку в даті народження боржника. Однак, дана описка в рішенні та виконавчому листі не може бути підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 08.04.2016 року.

Стосовно відсутності у постанові про виконавче провадження дати винесення судового рішення, то суд звертає увагу на те, що ч.1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених законом, в тому числі виконавчих листів. А тому, в постанові про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем вірно зазначено реквізити виконавчого листа та не повинно зазначатися саме рішення суду.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про державну виконавчу службу» дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені до вищестоящої посадової особи або до суду у порядку, встановленому законом. Незважаючи на те, що в цій статті не зазначено можливість оскарження рішення державного виконавця, іншими статтями цього Закону та інших законодавчими актами передбачено можливість оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця. Так, згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до частини першої статті 12 цього Закону сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до статей 383, 384 ЦПК та статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або начальника відділу державної виконавчої служби, державних виконавців і посадових осіб Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та відділів державної виконавчої служби (далі ВДВС) Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласного, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції, що стосуються виконання судових рішень, подаються до суду, який видав виконавчий документ.

Щодо заявленої вимоги скаржника про зупинення вчинення виконавчих дій, суд звертає увагу на те, що ст..ст. 37,38 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено перелік підстав зупинення виконавчого провадження. Однак, дане виконавче провадження не підлягає зупиненню, оскільки наведені в скарзі відомості не містять підстав для зупинення провадження, передбачених вказаними нормами Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі наведеного, відповідно до Закону України „Про виконавче провадження, ст. ст. 60, 209-210, 383-387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Поновити строк оскарження до суду постанови державного виконавця.

У задоволенні скарги ОСОБА_2, субєкт оскарження ВДВС Пустомитівського управління юстиції, на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 08.04.2016 року відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Польська М.В.