У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Євтушенко О.І., ЗавгородньоїІ.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Ідна» про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Ідна» на рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 07 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 03 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року приблизно о 13 год. 30 хв., перебуваючи на польовій дорозі поблизу території тракторної бригади Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Ідна» (далі − СТОВ «Ідна») у с. Малин Млинівського району Рівненської області, працівник відповідача - ОСОБА_5, керуючи трактором марки «Т-150К», державний номерний знак номер НОМЕР_1, під час здійснення руху заднім ходом з метою відчеплення причіпного грейдера від форкопу трактора, не переконався у безпечності свого руху, не звернувся за допомогою до інших осіб для забезпечення безпеки руху, розпочав рух заднім ходом та допустив короткочасне стиснення виступаючою частиною форкопу трактора до передньої частини причіпного грейдера у ділянці тіла тазу чоловіка позивачки ОСОБА_6, який у результаті отриманих тілесних ушкоджень помер.

Вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 02 грудня 2014 року встановлено вину ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 3 ст. 135 КК України, а також факт виконання ним трудових обов'язків, як механізатора СТОВ «Ідна», під час вчинення вказаного злочину.

Просила стягнути з відповідача 100 тис. грн на відшкодування моральної шкоди, яку зазнала у зв'язку з втратою чоловіка.

Рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 07 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 03 грудня 2015 року, позов задоволено частково. Стягнуто зі СТОВ «Ідна» на користь ОСОБА_4 50 тис. грн на відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі СТОВ «Ідна», посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Із матеріалів справи вбачається, що вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 02 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 16 лютого 2015 року, встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року приблизно о 13 год. 30 хв., ОСОБА_5, перебуваючи на польовій дорозі поблизу території тракторної бригади СТОВ «Ідна» у с. Малин Млинівського району Рівненської області та керуючи трактором марки «Т-150К», державний номерний знак номер НОМЕР_1, під час здійснення руху заднім ходом здійснив наїзд на ОСОБА_6, який у результаті отриманих тілесних ушкоджень помер.

У даній дорожній обстановці водій трактора ОСОБА_5 грубо порушив вимоги п. п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України. Зазначені порушення знаходяться у прямому причинному зв'язку із вчиненням дорожньо-транспортної пригоди і настанням шкідливих наслідків у вигляді смерті ОСОБА_6 Крім цього, ОСОБА_5 завідомо залишив без допомоги ОСОБА_6, який перебував у небезпечному для життя стані і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, що спричинило смерть ОСОБА_6

Трактор марки «Т-150К», державний номерний знак номер НОМЕР_1, за кермом якого обвинувачений ОСОБА_5 скоїв дорожньо-транспортну пригоду, належить СТОВ «Ідна», з яким ОСОБА_5 перебував у трудових відносинах.

Зазначеним вироком ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 3 ст. 135 КК України та призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортним засобом (а. с. 4−8).

ОСОБА_4 є дружиною ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між шкодою та поведінкою заподіювача; г) вина.

Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку про доведеність настання для позивачки негативних наслідків морального характеру внаслідок смерті її чоловіка, що сталася у результаті винних дій ОСОБА_5, який на момент скоєння злочину перебував у трудових відносинах з СТОВ «Ідна», та обґрунтовано задовольнив позов частково з урахуванням роз'яснень, наведених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», та засад розумності і справедливості.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, яким судами надана відповідна оцінка, на правильність висновків судів такі доводи не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Ідна» відхилити.

Рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 07 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 03 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М., Євтушенко О.І., ЗавгородняІ.М.