№ 404/6351/12
№ 2/207/5/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2016 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі головуючого судді : САВЧЕНКА В.О.

при секретарі : МОСПАН С.Б.

за участі представника позивачки : ОСОБА_1

. та представника відповідачки : ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпродзержинську справу за позовом Г У Р І Н О Ї ОСОБА_3 до А В Д Є Й Ч И К (КАСЬЯНЕНКО) ОСОБА_4 та К А С Ь Я Н Е Н К А ОСОБА_5, треті особи: приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу Ж И Д К О В ОСОБА_6, приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу О К А Т А ОСОБА_7, обласне комунальне підприємство «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» про визнання правочину недійсним, про визнання права власності на 1/2 частину квартири в порядку спадкування за законом

В С Т А Н О В И В:

27 жовтня 2010 року до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська надійшла позовна заява ОСОБА_8 до КАСЬЯНЕНКО (нині - АВДЄЙЧИК) Н.О., про поновлення строку позовної давності та визнання ОСОБА_9 дарування квартири від 04 квітня 2007 року недійсним.

Згідно Ухвали судді від 28 жовтня 2010 року за вказаним позовом було відкрито провадження по справі. Ухвалою від 08 листопада 2010 року справа була призначена до розгляду по суті на 13 грудня 2010 року о 16.00 годині.

Оскільки позивачка ОСОБА_8 11 січня 2011 року померла, то Ухвалою суду від 08 лютого 2011 року провадження по справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_10 про поновлення строку позовної давності та визнання ОСОБА_9 дарування квартири від 04 квітня 2007 року недійсним було зупинено до визначення кола спадкоємців та прийняття спадщини після смерті позивачки ОСОБА_8

В квітні 2011 року до суду надійшла заява (а.с. 34-35) від АВДЄЙЧИК (раніше КАСЬЯНЕНКО) Н.О., в якій вона просила суд постановити рішення про повернення позовної заяви Позивачу та закриття провадження по справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_10 про поновлення строку позовної давнини та визнання договору дарування квартири від 04 квітня 2007 року недійсним. В судовому засіданні відповідачка наполягала на задоволенні вказаної заяви.

ОСОБА_11, яка просила суд залучити її до участі в справі в якості позивача як спадкоємця та правонаступника ОСОБА_8, померлої 11 січня 2011 року, заперечувала проти постановлення рішення про повернення позовної заяви Позивачу та закриття провадження по справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_10 Представник ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_1 притримувалась позиції ОСОБА_11

Всебічно дослідивши всі наявні в справі докази, вислухавши сторони та приймаючи до уваги пояснення свідків, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_8 за станом здоровя (слабким зором катаракта) не могла особисто здійснити всі необхідні дії, передбачені законодавством для подання позовної заяви (особисто підписати та подати заяву до канцелярії суду, тощо). Керуючись ст.119-120, 207 ЦПК України, Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська була винесена ухвала від 18 жовтня 2011 року, якою заяву ОСОБА_8 до КАСЬЯНЕНКО (нині - АВДЄЙЧИК) Н.О. про поновлення строку позовної давності та визнання ОСОБА_9 дарування квартири від 04 квітня 2007 року недійсним залишено без розгляду. ОСОБА_11 в задоволенні клопотання про залучення її до участі у справі в якості позивача як спадкоємця та правонаступника позивача ОСОБА_8, померлої 11 січня 2011 року, по цивільній справі про поновлення строку позовної давності та визнання договору дарування квартири від 04 квітня 2007 року недійсним відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області за апеляційною скаргою ОСОБА_11 ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська було скасовано, а справу було направлено на новий розгляд до суду першої інстанції для подальшого розгляду, у звязку із тим, що на думку Апеляційного суду висновок суду першої інстанції був зроблений на підставах які не підтверджені жодним доказом і є припущенням.

10 грудня 2012 року ОСОБА_11 у якості спадкоємиці та правонаступника позивача ОСОБА_8 подала уточнену позовну заяву до ОСОБА_12 та ОСОБА_13, про визнання правочину недійсним, про визнання права власності на 1/2 частину квартири в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_11 посилалася на те, що ОСОБА_8 в силу свого віку та хвороби зору начебто помилилася щодо умов вчинюваного правочину, була юридично необізнаною та не думала укладати саме Договір дарування своєї квартири. Вона була впевнена, що укладала з онукою Договір довічного утримання, за яким безоплатно передає онуці у власність свою квартиру, а остання в свою чергу зобовязана до смерті доглядати і утримувати її. Просила суд визнати Договір дарування квартири недійсними та визнати за нею ОСОБА_11 право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину спірної квартири.

В судових засіданнях представник позивачки ОСОБА_1 підтримувала позовну заяву ОСОБА_11, просила суд визнати недійсним Договір дарування квартири за номером 6 (шість), в будинку за номером 59 (пятдесят девять), по вулиці Черняховського, в місті Дніпродзержинську, Дніпропетровської області, оскільки він був укладений ОСОБА_8 помилково.

Відповідачка ОСОБА_12 надала суду пояснення про те, що вона позовні вимоги не визнає, вважає позовну заяву ОСОБА_11 необґрунтованою й безпідставною. Пояснила суду, що у неї із бабусею ОСОБА_8 були добрі стосунки, вона з батьками проживала неподалік від бабусі і постійно до неї приходили у гості, всіляко допомагала їй по господарству, допомагала купувати ліки та їжу. Тому ОСОБА_8 і виявила особисте бажання подарувати свою квартиру саме їй і тільки їй. ОСОБА_14 за власним бажанням, без будь-якого тиску особисто попросила батька відповідачки (зятя ОСОБА_15І.) дізнатися, що необхідно для переоформлення квартири на імя відповідачки і допомогти їй з приводу цього питання. Також зазначила, що під час укладання ОСОБА_9 дарування спірної квартири ОСОБА_8 добре себе почувала, розуміла значення своїх дій та бажала підписати саме Договір дарування спірної квартири на імя відповідачки - КАСЬЯНЕНКО (нині - АВДЄЙЧИК) Н.О., особисто попрохала нотаріуса оформити саме Договір дарування квартири на імя своєї онуки - КАСЬЯНЕНКО (нині - АВДЄЙЧИК) ОСОБА_16 ОСОБА_9 дарування квартири був зачитаний нотаріусом уголос у присутності відповідачки, ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_15 Вона розуміла його зміст й наслідки, про що зазначала нотаріусу. Також ОСОБА_10 пояснила, що після смерті ОСОБА_8 вона була вимушена позиватись до суду для примусового виселення ОСОБА_11, надавши в якості доказу рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 19.04.2013 року по справі № 2/207/24/13.

Представник відповідача ОСОБА_12, ОСОБА_2 проти позовних вимог заперечувала у повному обсязі та надала суду письмові пояснення по суті справи, які були долучені до матеріалів справи.

Зокрема, ОСОБА_2 зазначила, що під час посвідчення правочинів, в тому числі ОСОБА_9 дарування нерухомого майна, нотаріуси керуються Законом України «Про нотаріат» та Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, відповідно до яких обовязком нотаріуса під час посвідчення правочину, є перевірити чи усвідомлює особа у момент підписання правочину, в тому числі договору дарування, значення своїх дій та (або) чи може особа керувати своїми діями. Нотаріус перевіряє правоздатність та обсяг цивільної дієздатності фізичних осіб, які вчиняють правочин. Крім того, перед підписанням сторонами договору, нотаріус розяснює їм умови вчинюваного правочину, наслідки після його підписання (а саме, що право власності переходить до Обдаровуваного під час підписання договору дарування), права та обовязки сторін. Впевнюється, що сторони не помиляються щодо умов вчинюваного правочину, що розуміють значення своїх дій, діють вільно та цілеспрямовано. Нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, відповідно до п.4, п.5 ст.49 Закону України «Про нотаріат», якщо є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, не усвідомлює значення змісту, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства, або з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулася особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною.

Нотаріусом були встановлені особи Дарувальника та Обдаровуваної, які були повнолітніми, дієздатними, діяли свідомо та добровільно на момент складання та підписання договору та заяв, розуміли значення своїх дій та керували ними, були виконані всі умови договору, у тому числі передача правовстановлюючих документів на квартиру, що відповідно до умов договору дарування та за домовленістю Сторін є моментом передачі дарунка (п.2.1 договору). Таким чином, ОСОБА_17 є добросовісним набувачем майна. Все це зазначено у ОСОБА_9 дарування квартири від 04 квітня 2007 року, тому немає підстав ставити під сумнів дії нотаріуса.

Також ОСОБА_2 зазначила, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази недієздатності або незадовільного стану здоровя Дарувальника ОСОБА_8 під час посвідчення правочину. Взагалі жодним доказом позивач не підтвердив обставини того, що ОСОБА_8 під час підписання та посвідчення нотаріусом договору дарування не розуміла значення своїх дій та не керувала ними, діяла під впливом помилки чи омани.

Окрім того, ОСОБА_8 особисто не подавала позовну заяву та всі необхідні документи та не відсилала їх поштою до суду. А станом на жовтень 2010 року вона нікого не уповноважувала в установленому законом порядку все це зробити від її імені, оскільки це вбачається із письмових доказів, наявних в матеріалах справи та підтверджено у судовому засіданні свідком ОСОБА_18 (викликана як свідок з боку позивача), яка повідомила суду, що саме вона - ОСОБА_18 подавала позовну заяву до суду від імені ОСОБА_8, не маючи на це повноважень, що є недопустимим. Також ОСОБА_2 зазначила, що після подання позову до суду начебто ОСОБА_8, а фактично не нею, остання жодного разу не зявлялася на судові засідання, які були призначені за її життя на 13.12.2010 року та на 06.01.2011 року, а також не уповноважувала на такі дії третіх осіб.

Відповідач ОСОБА_13 також позовну заяву не визнавав, по суті позовних вимог дав суду пояснення аналогічні поясненням своєї сестри ОСОБА_12, та просив суд відмовити Позивачу в задоволенні позову. В подальшому він надав суду заяву щодо продовження розгляду справи за його відсутності.

Треті особи - приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_19, приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_20, обласне комунальне підприємство «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації»; в судові засідання своїх представників не направили, були повідомлені належним чином про дату й час судового засідання. Надали суду заяви про розгляд справи без їхньої участі.

Суд, вислухавши пояснення сторін, представників сторін, допитавши свідків, дослідивши належні та допустимі письмові докази встановив наступні обставини справи.

ОСОБА_8 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06.04.1994 року, виданого Центральною комісією по приватизації житлового фонду ВО ПХЗ, належала квартира за номером 6 (шість), в будинку за номером 59 (пятдесят девять), по вулиці Черняховського, в місті Дніпродзержинську, Дніпропетровської області.

ОСОБА_12 є рідною онукою ОСОБА_8, що підтверджується письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.

04 квітня 2007 року між ОСОБА_8 та КАСЬЯНЕНКО (нині - АВДЄЙЧИК) Н.О. був укладений Договір дарування квартири, згідно з умовами якого ОСОБА_8 безоплатно передала майно, а саме подарувала КАСЬЯНЕНКО (нині - АВДЄЙЧИК) Н.О. квартиру за номером 6 (шість), в будинку за номером 59 (пятдесят девять), по вулиці Черняховського, в місті Дніпродзержинську, Дніпропетровської області. Договір дарування був посвідчений приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_21 за реєстровим № 1940.

ОСОБА_9 дарування квартири від 04 квітня 2007 року між ОСОБА_8 та КАСЬЯНЕНКО (нині - АВДЄЙЧИК) Н.О. на особисте прохання ОСОБА_8 у звязку з її хворобою (катаракта) був уголос прочитаний їй нотаріусом та підписаний свідком її зятем ОСОБА_15, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, у її присутності та присутності нотаріуса, що зазначено у тексті ОСОБА_9.

Право власності на квартиру № 6 (шість), у будинку № 59 (пятдесят девять), по вулиці Черняховського, в місті Дніпродзержинську, Дніпропетровської області було зареєстровано на імя відповідачки ОСОБА_12 обласним комунальним підприємством «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» від 28.07.2008 року за номером запису: 21977 в книзі: 143, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

27 жовтня 2010 року до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська ОСОБА_18 від імені ОСОБА_8 було подано позовну заяву про поновлення строку позовної давності та визнання договору дарування квартири від 04 квітня 2007 року недійсним. Відповідачем по позовній заяві визначено КАСЬЯНЕНКО (нині - АВДЄЙЧИК) Н.О.

24 листопада 2010 року ОСОБА_18, з метою надання своїм діям із подання вказаної позовної заяви до суду уявного статусу законних, отримала від ОСОБА_8 Довіреність на представництво інтересів у будь-яких установах, організація, підприємствах, у тому числі і в судових інстанціях.

11 січня 2011 року ОСОБА_8 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, копія якого є в матеріалах справи (а.с. 24).

Після встановлення кола спадкоємців ОСОБА_11 надала до суду позовну заяву до КАСЬЯНЕНКО (нині - АВДЄЙЧИК) Н.О. про визнання правочину недійсним, визнання права власності на 1/2 частину квартири в порядку спадкування за законом.

Суд, вислухавши сторони, їх представників, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_11 не підлягають задоволенню.

Всебічно дослідивши всі наявні в справі докази, вислухавши сторони та приймаючи до уваги пояснення свідків, суд приходить до висновку, що ОСОБА_8 за станом здоровя та хворобою на катаракту обох очей, особисто не подавала позовну заяву до суду.

Так, свідок з боку позивача ОСОБА_18 в ході судового допиту зазначила, що позовна заява від імені ОСОБА_8 була надана до суду 27 жовтня 2010 року нею особисто до отримання довіреності від ОСОБА_8, що підтверджується письмовим доказом довіреністю ОСОБА_8 на ім'я ОСОБА_18 від 24 листопада 2010 року. Також ОСОБА_18 пояснила, що складання документів для подання позову та сплату судового збору здійснила вона. ОСОБА_18 також не заперечувала, що добре знає ОСОБА_22 і на фото-графіях, які надані до суду відповідачкою, вона сфотографована з ОСОБА_22

Свідок ОСОБА_22 під час допиту підтвердила факт надання ОСОБА_8 довіреності на представництво своїх інтересів. Також ОСОБА_22 зазначила, що ОСОБА_8 мала вади зору та не могла особисто прочитати та підписати довіреність у нотаріуса, тому просила підписати документ за неї. Зміст довіреності вона не памятає.

Свідок ОСОБА_15 під час допиту підтвердив факт хвороби ОСОБА_8 та зазначив, що остання внаслідок катаракти не мала можливості підписувати та читати документи ще до 2007 року. ОСОБА_15 пояснив, що особисто підписував в присутності нотаріуса ОСОБА_19 договір дарування від імені ОСОБА_8 за її особистим проханням. Також свідок ОСОБА_15 зазначив, що текст договору дарування перед підписання було зачитано нотаріусом, а ОСОБА_8 надала згоду із текстом договору та підтвердила бажання подарувати належні їй квартиру КАСЬЯНЕНКО (нині - АВДЄЙЧИК) Н.О.

Також суд приходить до висновку, що ОСОБА_8 в квітні 2007 року усвідомлювала значення своїх дій та розуміла наслідки укладання спірного договору.

Із матеріалів справи вбачається, що договір дарування квартири, який є предметом спору, вчинено 04 квітня 2007 року, тобто, правовідносини щодо останнього регулюється нормами ЦК України в редакції 2004 року, який діяв на час їх виникнення.

По справі встановлено, що згідно договору дарування квартири від 04 квітня 2007 року ОСОБА_8, що мешкала за адресою: АДРЕСА_1, з однієї сторони, та ОСОБА_10, що мешкала за адресою: АДРЕСА_2 , з другої сторони, уклали договір дарування про таке:

ОСОБА_8 подарувала, а ОСОБА_10 прийняла у дар квартиру за адресою: АДРЕСА_1 безоплатно.

Договір дарування підписаний сторонами та посвідчений 04 квітня 2007 року приватним нотаріусом дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_19

В договорі також зазначено, що особи сторін встановлені, їх дієздатність, а також належність квартири ОСОБА_8, перевірено, заборони на відчуження вказаної квартири відсутні. Сторонам зрозумілі суть і значення договору, угода здійснюється сторонами за доброю волею без будь-яких погроз, примусу та насильства, фізичного чи психічного тиску та спрямована на реальне настання наслідків обумовлених у договорі. Договір підписується сторонами добровільно при здоровому розумінні та у ясній памяті.

Також у договорі зазначено, що «у звязку із хворобою (катаракта) ОСОБА_8, та на її особисте прохання договір у голос прочитаний їй нотаріусом та підписний ОСОБА_15 у її присутності та присутності нотаріуса».

Відповідно до норм Закону України «Про нотаріат» та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус під час посвідчення правочину, перевіряє чи усвідомлює особа у момент підписання правочину, в тому числі договору дарування, значення своїх дій та (або) чи може особа керувати своїми діями. Нотаріус перевіряє правоздатність та обсяг цивільної дієздатності фізичних осіб, які вчиняють правочин. Крім того, перед підписанням сторонами договору, нотаріус розяснює їм умови вчинюваного правочину, наслідки після його підписання (а саме, що право власності переходить до Обдаровуваного під час підписання договору дарування), права та обовязки сторін. Впевнюється, що сторони не помиляються щодо умов вчинюваного правочину, що розуміють значення своїх дій, діють вільно та цілеспрямовано.

Якщо хтось із учасників угоди має фізичні вади (не бачить, не чує та ін.) нотаріус посвідчує правочин із застосовуванням норм ст. 45 Закону України «Про нотаріат», Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року за № 20/5 (яка діяла на той час). Нотаріус зачитує текст договору у голос, що було здійснено і під час укладення договору дарування ОСОБА_8 у присутності свідка, ОСОБА_15

Якщо особа, яка вчинює правочин має вади із зором, документ за неї підписує свідок у її присутності та у присутності нотаріуса.

Наведені обставини свідчать, що при вчиненні 04 квітня 2007 року правочину договору дарування квартири, ОСОБА_8 не помилялася щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, згідно зазначених доказів мала намір на укладення саме договору дарування, а не іншого правочину.

Доводи представника ОСОБА_11 про те, що ОСОБА_8 договір дарування уклала внаслідок помилки щодо обставин, які мають істотне значення і вважала, що буде отримувати довічне утримання, безпідставні, оскільки по справі не встановлена наявність обставин, які існували саме на момент вчинення вказаного правочину - договору дарування квартири від 04 квітня 2007 року, щодо яких ОСОБА_8 помилялася і які мали істотне значення.

Докази в підтвердження доводів, що помилка дійсно мала місце, та мала істотне значення на момент вчинення правочину, як це передбачено ст.60 ЦПК України, в матеріалах справи відсутні.

Та обставина, що ОСОБА_8, подарувавши квартиру, продовжувала проживати в ній та сплачувала комунальні послуги, не свідчить про помилку щодо укладеної угоди.

Крім того, відповідно до ст.ст. 631, 638 ЦК України договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди з усіх істотних умов. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою однієї із сторін повинна бути досягнута згода, договір вважається укладеним.

Не надано позивачем суду доказів, що угода договору дарування від 04 квітня 2007 року була прихованою чи удаваною з підстав, передбачених ст. 235 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин - договір дарування нерухомого майна не суперечать актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства оскільки, спрямований на настання реальних передбачених законом наслідків.

Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Згідно ч. 1 ст. 229 ЦК України, істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов'язань, які виникли з правочину, і не пов'язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Крім того, при укладанні спірного договору дарування ОСОБА_8 була присутня, і як встановлено з пояснень свідків ОСОБА_14, ОСОБА_15, пояснень сторін по справі, на час укладання договору, тобто на 04 квітня 2007 року, ОСОБА_8 сама себе обслуговувала, розуміла значення своїх дій та керувала ними. Договір був укладений в письмовій формі, посвідчений нотаріально й право власності КАСЬЯНЕНКО (нині - АВДЄЙЧИК) Н.О. зареєстроване в установленому законом порядку. До того ж ОСОБА_8 більше трьох років після укладення договору дарування навіть не робила спроб оспорити його.

Додатково усвідомлення ОСОБА_8 своїх дій щодо природи вчиненого спірного договору підтверджується актом обстеження від 09.10.2010 року, складеним ОСОБА_14, ОСОБА_23. ОСОБА_24, ОСОБА_25, в якому відображено факт дарування квартири КАСЬЯНЕНКО (нині АВДІЙЧИК) Н.О.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

При встановлених обставинах, суд вважає, що умови укладеного між ОСОБА_8 та КАСЬЯНЕНКО (нині - АВДЄЙЧИК) Н.О. договору дарування не суперечать вимогам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Договір укладений у встановленій законом письмовій формі, нотаріально посвідчений та спрямований на реальне настання правових наслідків, що ним обумовлені. Договір дарування є загальнопоширеною у цивільному обігу угодою, зміст якої є зрозумілим для будь-якої дієздатної особи. Дієздатність ОСОБА_8 була перевірена нотаріусом в момент укладання угоди. Отже, в момент укладення договору дарування сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та волевиявлення їх було вільним і відповідало їх внутрішній волі. Тобто правочин сторонами виконаний добровільно без будь-якого фізичного та психічного тиску. Сторонами була досягнута домовленість щодо всіх істотних умов договору, тому підстав вважати договір дарування недійсним не має, оскільки він повністю узгоджується з вимогами ст.ст.203, 209 ЦК України. Якщо ОСОБА_8 насправді мала б бажання укласти з відповідачем договір довічного утримання, то перешкод для його укладення у неї не існувало. За таких обставин відсутні підстави вважати, що ОСОБА_8 помилилася щодо природи правочину, щодо прав та обов'язків сторін та вважала, що укладає договір довічного утримання, оскільки її дії були спрямовані на укладення саме договору дарування про що свідчать матеріали справи.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою, дають об'єктивні підстави вважати, що позовна заява не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження обставин того, що договір дарування укладений під впливом обману чи помилки. Окрім того позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що договір дарування був укладений для приховання договору довічного утримання.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 58, 60, 61, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 203, 209, 215, 229, 230, 235, 631, 638, 717, 718,ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Г У Р І Н О Ї ОСОБА_3 до А В Д Є Й Ч И К (КАСЬЯНЕНКО) ОСОБА_4 та К А С Ь Я Н Е Н К А ОСОБА_5, треті особи: приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу Ж И Д К О В ОСОБА_6, приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу О К А Т А ОСОБА_7, обласне комунальне підприємство «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» про визнання правочину недійсним, про визнання права власності на 1/2 частину квартири в порядку спадкування за законом, -- в і д м о в и т и .

Протягом десяти днів з дня проголошення цього рішення може бути подана сторонами або їх представниками апеляційна скарга на рішення суду в апеляційний суд Дніпропетровської області через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська.

С у д д я : ОСОБА_26