Справа № 591/2993/16-ц
Провадження № 4-с/591/30/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2016 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Бурда Б.В.

при секретарі - Терещенко М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник свої вимоги обґрунтовує тим, що за судовим рішенням з нього на користь СТ «Козацька слобідка» стягнуті кошти в сумі 41610,89 грн. 11.07.2014 року за заявою СТ «Козацька слобідка» було відкрите виконавче провадження №44017434 з примусового виконання вказаного рішення, одночасно було накладено арешт на його майно та заборона на його відчуження. Він у добровільному порядку сплатив кошти СТ «Козацька слобідка» та 01.12.2015 року державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, але в супереч вимогам закону при завершенні виконавчого провадження державний виконавець не вирішив питання про арешт, якій був накладений на його майно. Про порушення свого права він дізнався в червні 2016 року коли отримав витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Тому просить визнати незаконними дії державного виконавця з приводу невиконання вимог закону в частині не зняття арешту, не скасування інших заходів примусового виконання рішення при винесені постанови про закінчення виконавчого провадження, скасувати як незаконну постанову про закінчення виконавчого провадження №44017434 та зобовязати державного виконавця вчинити дії щодо закінчення виконавчого провадження № 44017434 із дотриманням вимог ч. 1 та 2 ст. 50 Закону України «про виконавче провадження» в частині зняття арешту та скасування інших заходів примусового виконання рішення.

В судовому засіданні заявник та представник заявника скаргу підтримали. Представник заявника також зазначив, що постанови державного виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій заявнику не направлялися.

Представник Зарічного ВДВС у м. Суми скаргу заперечив та пояснив, що державний виконавець Шевченко В.В. на даний час не працює. Пояснив, що при завершенні виконавчого провадження державним виконавцем були дотримані вимоги закону. Підстави для знання арешту відсутні, оскільки залишилися не стягнутими витрати на проведення виконавчих дій та виконавчий збір. Тому просить відмовити у задоволенні скарги за її необґрунтованістю.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані суду докази, вважає скаргу не обґрунтованою з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що Рішення Зарічного районного суду м. Суми у справі

11 липня 2014 року державним виконавцем ВДВС СМУЮ відкрите виконавче провадження ВП №44017434 з примусового виконання виконавчого листа виданого 04.07.2014 року Зарічним районним судом м. Суми у справі № 591/971/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь СТ «Козацька слобідка» стягнуто 41610,89 грн.

11 липня 2014 року у виконавчому провадженні ВП №44017434 Постановою державного виконавця накладено арешт на все майно що належить ОСОБА_1

12.11.2014 року у вказаному виконавчому провадженні державним виконавцем винесена постанова про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 4161,09 грн.

01.12.2015 року у цьому виконавчому провадженні державним виконавцем винесена постанова про стягнення з ОСОБА_1 витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 560 грн.

У звязку з повним виконанням виконавчого листа у справі №591/971/13-ц на підставі заяви стягувача про повне виконання судового рішення 01.12.2015 року державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження ВП №44017434, а виконавчий збір та витрати виведені в окреме провадження.

Як вбачається з пояснень заявника виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій він не сплатив, оскільки не знав про таку необхідність.

Суд не може взяти до уваги посилання заявника на те, що державний виконавцем закінчуючи виконавче провадження у звязку з тим, що рішення суду було повністю виконане, мав одночасно зняти арешт та інші заходи примусового виконання рішення, але в порушення вимог закону цього не зробив.

Так, статтею 383 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку врегульовано Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч.1, п.5 ч. 3 ст.11 Закону державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Частиною 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно положень ч. 1, 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем

заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Виходячи з наведених вище норм права та встановлених судом обставин, суд вважає що приймаючи рішення про закінчення виконавчого провадження державним виконавцем були дотримані вимоги закону та в нього були відсутні підстави для зняття арешту та скасуванні інших заходів примусового виконання, оскільки залишилися не стягнутими виконавчий збір та витрати з організації та проведення виконавчих дій.

Будь-яких доказів на підтвердження того, що постанови державного виконавця про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій оскаржувалися та визнавалися судом незаконними суду не надано.

За наведених вище обставин суд вважає, що відсутні підстави для задоволення скарги.

На підставі викладеного та керуючись, ст. 383 386 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні скарги за необґрунтованістю вимог.

Ухвала суду може бути оскаржена до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми, шляхом подачі в пятиденний строк з дня її оголошення апеляційної скарги.

Суддя