АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/6240/15-ц Номер провадження 22-ц/786/833/16Головуючий у 1-й інстанції Нестеренко С. Г. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого - судді: Дряниці Ю.В.,

суддів: Кривчун Т.О., Чумак О.В.,

при секретарі: Ткаченко Т.І.,

з участю: представника позивача ОСОБА_2- адвоката Шудрі В.І.,

представника відповідача ОСОБА_4 - адвоката Чорнухи Ю.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання спадкового договору та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про покладення зобов'язання не чинити перешкоди у виконанні спадкового договору.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду Полтавської області Дряниці Ю.В., -

в с т а н о в и л а :

В серпні 2015 року позивач звернувся до місцевого суду з позовом до ОСОБА_4 про розірвання спадкового договору, укладеного між сторонами 27 лютого 2008 року. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що відповідачка не виконує умови спадкового договору, не звертає уваги на його потреби і стан здоров'я, не забезпечує його харчуванням, медикаментами, необхідною допомогою, взагалі його не відвідує та відмовляється виконувати його розпорядження.

В листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про покладення зобов'язання не чинити перешкоди у виконанні спадкового договору та стягнення судових витрат з відповідача. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що умови договору вона виконує в повному обсязі, відвідує ОСОБА_2 в лікарнях, готує їжу та здійснює покупки продуктів харчування, прибирає у будинку. Однак, ОСОБА_6 та її син налаштовують ОСОБА_2 негативно стосовно неї, наслідок чого він перешкоджає їй у доступі до будинку, викидає придбані нею продукти харчування та приготовлену їжу.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08 грудня 2015 року вказані позови об'єднані в одне провадження.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 лютого 2016 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про покладення зобовязання не чинити перешкоди у виконанні спадкового договору - задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_4 будь- яких перешкод у виконанні спадкового договору, укладеного 27 лютого 2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Дзюбою В.І., зареєстрованого в реєстрі за № 1156.

Відмовлено ОСОБА_4 у задоволенні позову в іншій частині вимог.

Відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позову до ОСОБА_4 про розірвання спадкового договору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2просить рішеннямісцевого суду скасувати та ухвалити нове по суті позовних вимог. Посилається на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи та обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими є недоведеними.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши межі апеляційного оскарження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з підстав, визначених ст.308 ЦПК України.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин та не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2 про розірвання спадкового договору, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач не надав суду належних, допустимих, безспірних і достовірних доказів на підтвердження підстав позову.

Задовольняючи позов ОСОБА_4 про покладення на ОСОБА_2 зобов'язання не чинити перешкоди у виконанні спадкового договору, місцевий суд виходив з того, що ОСОБА_4 належним чином довела обґрунтованість своїх позовних вимог.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погоджується в повному обсязі, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 27 лютого 2008 року між ОСОБА_2 (далі відчужувач) та ОСОБА_4 (далі набувач) був укладений спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Дзюбою В.І., реєстровий номер 1156.

Згідно умов договору відчужувач передав, після своєї смерті, у власність набувача належне йому на праві приватної особистої власності майно: а саме земельну ділянку площею 816 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а також будинковолодіння, яке розташоване на вказані земельній ділянці, що в цілому складається з: житлового будинку літ. «А,а,г», сараю літ. «Б», літньої кухні «В,в», убиральні «Д», колодязя «К», огорожі 1-4.

Відповідно до п.6 договору, за згодою сторін, на набувача покладено обов'язки: забезпечувати відчужувача щоденним триразовим калорійним харчуванням, у період знаходження відчужувача у лікарню в зв'язку з хворобою, кожен день відвідувати його в лікарні, згідно з рецептами лікарів, забезпечувати відчужувача належними лікарськими засобами незалежно від їх вартості, один раз на тиждень прибирати у будинку.

Спір щодо розірвання спадкового договору за позовом ОСОБА_2 вже розглядався судовими інстанціями. Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 19 червня 2013 року по цивільній справі № 524/1402/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання спадкового договору, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2

На підставі вимог ч.1 ст.1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень.

Згідно вимог ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

На підставі вимог п.2 ч.2 ст.651 ЦК України істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Істотними можна вважати таке порушення договору однією із сторін, яке тягне за собою для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. При цьому, виходячи із змісту цієї статті, закон передбачає. що сторона, яка ставить питання про розірвання чи зміну договору, має довести наявність істотного порушення договору та наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК України).

Під час розгляду справи в суді першої інстанції були допитані свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, які пояснили , що ОСОБА_4 приходить до помешкання ОСОБА_2, купує продукти харчування, готує їжу, прибирає.

Окрім того, місцевим судом було встановлено, що ОСОБА_2 надається соціальна допомога за місцем його проживання працівниками відділення № 1 територіального центру соціального обслуговування Автозаводського району Департаменту праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради з 19 серпня 2002 року, і зокрема, соціальним робітником ОСОБА_12 з 04 вересня 2012 року по теперішній час, що не заперечується сторонами та довідкою вказаного територіального центру.

В суді першої інстанції свідок ОСОБА_12 пояснила, що відвідує ОСОБА_2 двічі на тиждень, купляє та приносить продукти харчування за кошти, які надає їй ОСОБА_4, готує їжу. Одночасно, пояснила, що вона перебуває у ОСОБА_2 не більше ніж по одній годині і встигає лише купляти продукти харчування та інколи приготувати їжу.

Колегія суддів не вбачає підстав ставити під сумнів обставини, які були підтверджені вказаними вище свідками.

Окрім того, відповідач ОСОБА_4 надала на підтвердження придбання продуктів харчування фіскальні чеки (а.с.232-245 т.1), що є належними і допустимими доказами на підтвердження її спростувань щодо пред'явленого ОСОБА_2 позову.

Як вбачається з повідомлення Кременчуцької першої міської лікарні, за час перебування ОСОБА_2 на стаціонарному лікуванні в офтальмологічному відділенні Кременчуцької першої міської лікарні ім. О.Т. Богаєвського у періоди з 23 по 30 квітня 2014 року, з 12 по 23 травня 2014 року, з 02 по 13 червня 2014 року, з 18 по 25 червня 2014 року рецепти на придбання лікарських засобів не виписувались, ОСОБА_2 забезпечувався харчуванням, у тому числі додатково.

Колегія суддів повністю погоджується з критичною оцінкою місцевого суду показам свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_13 про те, що вони надають постійну допомогу ОСОБА_2 у прибиранні будинку, приготуванні їжі, оскільки ці свідчення в повній мірі спростовуються показами свідків ОСОБА_8 ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які підтвердили твердження відповідачки про заінтересованість ОСОБА_6 та ОСОБА_13 в розірвання спадкового договору між сторонами.

При зверненні до суду позивач посилався на те, що відповідачка не виконує його розпоряджень, при цьому ОСОБА_2 не конкретизував які саме розпорядження вона відмовляється виконувати та не надав цьому належних і допустимих доказів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в ст.1308 ЦК України, прямо не зазначається, що невиконання набувачем розпоряджень, у тому числі у разі неможливості їх виконання, визнається істотним порушенням умов спадкового договору.

Так само, не є самостійною підставою для розірвання спадкового договору сам факт небажання ОСОБА_2 отримання допомоги від ОСОБА_4

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції достовірно було встановлено, що в проміжок часу з 19 червня 2013 року до моменту подачі позову до суду та станом на день розгляду справи, ОСОБА_4 як виконувала, так і продовжує виконувати свої зобов'язання за спадковим договором, зокрема надавала послугу відчужувачу у прибиранні житлового будинку, придбані продуктів харчування, що не заперечується самим позивачем.

Щодо позовних вимог ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_2 почав перешкоджати їй у виконанні нею умов спадкового договору, колегія суддів вважає їх доведеними.

Так, свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_14 в судовому засіданні під час розгляду справи судом першої інстанції підтвердили той факт, що після ухвалення апеляційним судом 19 червня 2013 року відбулося погіршення стосунків між сторонами, ОСОБА_2 почав вчиняти сварки, перешкоджає ОСОБА_4 у доступі до будинку, викидає придбані нею продукти харчування та приготовлену нею їжу.

Розгляд справи проведений місцевим судом з дотриманням принципу змагальності та диспозитивності. Оцінка наданих сторонами доказів проведена з дотриманням ст. 212 ЦПК України.

Колегія суддів вважає, що висновок місцевого суду ґрунтується на законі, зроблений на підставі повного, всебічного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів, доводів та заперечень сторін, яким судом дана відповідна правова оцінка.

Апеляційна скарга не містять нових фактів чи засобів доказування, які б спростували висновки суду першої інстанції, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, тому підстав для її задоволення немає.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів приходить до висновку, що при вирішенні спору по суті місцевим судом були вірно враховані та застосовані норми матеріального права, а також правильно встановлені фактичні обставини по справі та їм дано належну правову оцінку.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис) Ю.В.Дряниця

Судді: (підпис) Т.О.Кривчун (підпис) О.В.Чумак

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Ю.В.Дряниця