Справа № 604/400/16-ц
Провадження № 2/604/197/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області у складі

головуючої судді Сидорак Г.Б.,

за участю секретаря судового засідання Ілик Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулася з позовом, вказавши що перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 (далі - Відповідач) з 14 липня 2014 року. Від даного шлюбу у них є спільна дитина - син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На протязі одного року сторони проживали в с. Панасівка Підволочиського району разом з батьками. Шлюб із Відповідачем виявився невдалим, то ж на даний час Позивач із сином проживає окремо в с. Жеребки. Шлюбні відносини між сторонами припинені. Дитина повністю знаходиться на утриманні Позивача, а тому, оскільки Позивач не в змозі забезпечити сина, просить стягувати з Відповідача щомісячно аліменти на малолітнього сина для належного його виховання та забезпечення у твердій грошовій формі по 700 гривень до досягнення ним повноліття.

Сторони, будучи повідомленими про дату і час розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви.

Позивач у своїй заяві змінила позовні вимоги та просить стягувати з Відповідача аліменти на дитину у твердій грошовій сумі по 500 (п'ятсот) гривень щомісячно до досягнення сином повноліття.

Відповідач змінені позовні вимоги визнав у повному обсязі, згоден сплачувати аліменти на малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі по 500 (п'ятсот) гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів в користь того з батьків, з ким проживає дитина.

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 липня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3, виданим 14 липня 2014 року виконавчим комітетом Колодіївської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області, актовий запис №3.

Під час перебування в шлюбі у сторін 21 листопада 2014 року народився син ОСОБА_3, про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_4, видане виконавчим комітетом Колодіївської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області 05 грудня 2014 року.

Відповідно до Акту обстеження соціально-побутових умов, виданого депутатом Підволочиської селищної ради Тернопільської області, Позивач проживає разом із своїм сином ОСОБА_5, 2014 р.н., у АДРЕСА_1. Відповідач проживає у с. Панасівка, сім'я потребує матеріальної допомоги. Підсобного господарства не веде, житловий будинок належить її бабусі.

Про стан здоров'я дитини свідчить довідка Амбулаторії загальної практики-сімейної медицини с. Галущинці Підволочиського району Тернопільської області від 19 квітня 2016 року, згідно з якою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, оглянутий сімейним лікарем 19 квітня 2016 року, діагноз: «Здоровий».

Відповідно до довідок Управління праці та соціального захисту населення Підволочиської РДА від 05 травня 2016 року №1284 та №1292 від 06 травня 2016 року, Позивач жителька с. Жеребки, Підволочиського району, Тернопільської області, перебуває на обліку в Підволочиському РУСЗН та отримує одноразову допомогу при народженні 1-єї дитини (з 01.12.2014 р. по 01.12.2017 р.), яка з листопада 2015 року по квітень 2016 року становить 5160 (п'ять тисяч сто шістдесят) гривень.

Судом встановлено, що Відповідач разом з сім'єю не проживає, матеріальну допомогу на утримання сина надавав кілька разів, що підтверджується фіскальними чеками про переказ грошей Позивачу від 21.04.2016р., 19.03.2016р., 16.12.2015р., 13.02.2015р.,14.11.2015р.

Згідно з довідкою за вих. №006/16 від 11.05.2016р., Відповідач працює в ТОВ «ТерКо Авто Град» на посаді слюсаря з ремонту автомобілів з 18.02.2016р., та його посадовий оклад становить 1400 гривень.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною другою ст. 181 СК України передбачено, що за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до вимог ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Визначаючи розмір аліментів, суд виходить із вимог ст.ст. 181-184 СК України, згідно яких, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, розмір аліментів може визначатися у твердій грошовій сумі, котра не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років, відповідно до Закону України Про державний бюджет України на 2016 рік з 01 травня становить 1228 гривень.

Суд встановив, що Відповідач працює та має регулярний дохід, проте не заперечує проти стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень.

Враховуючи, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на утримання дитини, потреби дитини у розвитку та навчанні, виходячи з принципів розумності та справедливості, а також позицій сторін, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та стягувати аліменти у розмірі 500 гривень щомісячно, що дасть змогу забезпечити мінімальні потреби дитини такого віку.

Судом не встановлено, що Відповідач за своїм станом здоров'я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов'язків по утриманню неповнолітньої дитини, оскільки є молодою працездатною особою і спроможний платити аліменти.

З огляду на вказане, відповідно до ст. ст. 180, 183 СК України позовні вимоги належить задовольнити, тому на користь Позивача із Відповідача необхідно щомісячно стягувати кошти на утримання дитини (аліменти) малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі, у розмірі 500 гривень, яка підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно і продовжувати до досягнення дитиною повноліття.

Керуючись ст. ст. 3,4,10, 14, 15, 60, 212, 213, 215, 294 ЦПК України, ст. ст. 180-184, 191 Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, мешканця с. Панасівка Підволочиського району Тернопільської області, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) аліменти на сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі 500 (п'ятсот) гривень, яка підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 27 квітня 2016 року, і продовжувати до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_5, мешканця с. Панасівка Підволочиського району Тернопільської області в дохід держави 551(п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 (двадцять) копійок судового збору.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на сина в межах суми платежу за 1 місяць допустити до негайного виконання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Г.Б. Сидорак