Справа №563/444/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.04.2016 року Корецький районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді Сірака Д.Ю.

секретар судового засідання Степанюк Л.В.

за участю: позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Корець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, вказуючи, що з 24 жовтня 2006 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі.

Стверджує, що одруження з відповідачем виявилось невдалим, втратили почуття поваги та любові. Фактично не підтримують шлюбні відносини, проживають окремо з липня 2015 року, сім'я існує формально. Прийшла до висновку, що примирення неможливе.

Від спільного життя мають сина ОСОБА_3, який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Натомість відповідач ухиляється від утримання дитини.

А тому, просить суд розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також сплачений нею судовий збір в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просить їх задовільнити. Також суду пояснила, що з моменту реєстрації шлюбу з відповідачем фактично постійно не проживала, оскільки вона проживала в м.Корець, а відповідач працював то в м.Житомир, то в м.Київ, який час від часу приїздив до неї з сином. В сукупності з відповідачем фактично прожили близько року. З липня 2015 року з відповідачем особисто взагалі не спілкувалась.

Відповідач позовні вимоги визнав повністю, справу просить розглянути без його участі, про що на ім'я суду подав відповідну заяву. Вважає, що шлюб зберегти не можливо. Погоджується з обов'язком сплачувати аліменти.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

З 24 жовтня 2006 року сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі, згідно із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 виданого 24 жовтня 2006 року відділом РАЦСу Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №2121.

Сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують подружні стосунки, проживають окремо з липня 2015 року, примирення між ними не можливе. При взаємовідносинах, які склались між сторонами, суд вважає, що сім'я існує формально, збереження її неможливе. Тому позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Від спільного життя сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Тобто, позивач потребує матеріальної допомоги з боку відповідача.

Стаття 180 СК України визначає, що батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. А, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, згідно ч.3 ст.181 СК України.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи інтереси сина сторін, матеріальне становище позивача та відповідача, останній який в добровільному порядку участі в утриманні дитини не приймає, а також те, що відповідач сплачує аліменти на утримання дитини від попереднього шлюбу, суд вважає, що відповідач, як фізично здорова людина, спроможний сплачувати аліменти.

Стаття 157 СК України передбачає, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Зазначений принцип міжнародної норми права констатує ту обставину, що малолітня дитина як правило більше потребує саме материнської любові, турботи і розуміння, згідно із принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про те, що малолітнього сина сторін необхідно залишити проживати з матір'ю, що не позбавляє батька права на особисте спілкування із сином та прийняття участі у його вихованні.

Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача та держави судові витрати по справі.

За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 60, 79, 80, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задоволити повністю.

Шлюб, зареєстрований 24 жовтня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №2121, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - розірвати.

Малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити проживати з матір'ю ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя с.Кодня Житомирського району Житомирської області, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Стягнення аліментів проводити щомісячно, починаючи з 13 квітня 2016 року, і до повноліття сина.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в спеціальний фонд Державного бюджету України в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць на дитину допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається через Корецький районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня отрмання його копії.

С у д д я :