Справа № 645/6386/15-ц
Провадження № 2/645/186/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2016 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Алфьорової Т.М.

за участю секретаря судових засідань Ляхової І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, третя особа: Управління служби у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом, за зустрічними позовами ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_4, яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, третя особа Управління служби у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування за законом та ОСОБА_4, яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог Управління служби у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради та державний нотаріус Дванадцятої Державної Харківської нотаріальної контора Азімова М.Ч. про визнання заповіту недійсним,

встановив

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про визнання права на майно у порядку спадкування за заповітом, посилаючись на те, що її батьку ОСОБА_9 та бабці ОСОБА_10 на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 31 березня 1998 року № НОМЕР_1 належить АДРЕСА_1, а також ОСОБА_9 належить, на підставі договору - дарування, домоволодіння № АДРЕСА_5. Після смерті ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 р. відкрилася спадщина, що складається з ? частини спірної квартири та домоволодіння за вказаною адресою. Заповіту ОСОБА_9 не залишив. Після смерті ОСОБА_9 відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємці першої черги є мати: ОСОБА_10 та діти: ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_5, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 Всі спадкоємці відразу після його смерті звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, а ОСОБА_2 в порядку передбаченому ст. 1274 ЦК України, відмовилася від прийняття спадщини на користь бабусі - ОСОБА_10 і тому по квартирі ОСОБА_10 буде належить 8/12 частин, а іншим спадкоємцям по 1 / 12 кожному; а по домоволодінню ОСОБА_10 буде належить 2/6 частки, а іншим спадкоємцям по 1/6 частині кожному. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла бабуся ОСОБА_10, яка за життя склала заповіт від 13 вересня 2011 року, яким все своє майно заповіла онуці ОСОБА_2 Спадкоємців за законом, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, згідно ст. 1241 ЦК України, після смерті бабусі не залишилось. 07.08.2014р. звернулася до Дванадцятої Харківської державної нотаріальної конторі із заявою про прийняття спадщини, у зв'язку з чим була заведена спадкова справа. За життя ОСОБА_10 не отримала свідоцтво про право на спадщину. Просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на 8/12 частин квартири АДРЕСА_2 та 1/3 частини домоволодіння АДРЕСА_5 після смерті ОСОБА_10, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 р. У зв'язку з втратою оригіналів документів, а також у зв'язку з тим, що ОСОБА_10 свідоцтво про право власності не отримала, тому вимушена звертатися до суду з цим позовом. .

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_11 підтримав позовні вимоги в повному обсязі і дав пояснення про обставини викладені вище.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнав та пред'явив зустрічний позов про визнання права власності в порядку спадкування за законом і просить визнати за ним право власності на 1/12 частин АДРЕСА_3 та 1/6 частину домоволодіння АДРЕСА_5 після смерті батька ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 Спадщину прийняв, звернувшись 10.12.2011року до Дванадцятої Державної Харківської нотаріальної контора з заявою про прийняття спадщини.

Відповідач ОСОБА_4, яка представляє інтереси неповнолітніх дітей, з поданими позовами про визнання права власності у порядку спадкування не згодна і вважає, що позивачі пропустили строк звернення для оформлення спадщини і не зверталися до суду з заявою про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, не надано доказів стосовно що квартира АДРЕСА_3 зареєстрована за ОСОБА_3 та ОСОБА_9, без поважних причин не оформили свої спадкоємні права через нотаріальну контору. Неповнолітні діти: ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, опікуном яких є вона, після смерті батька ОСОБА_9 є спадкоємцями першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України.

Пред'явила зустрічний позов про визнання заповіту недійсним, посилаючись на те, що 13.09.2011р. ОСОБА_10 склала заповіт у Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори, згідно якого усе своє майно на випадок власної смерті заповіла ОСОБА_2, але складений заповіт містить наступні порушення форми правочину:заповіт та виправлення у тексті заповіту вчинені підписані неналежним чином. В порушені Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» в заповіті не вказано місце народження ОСОБА_10, а в графі «Підпис» заповіту ОСОБА_10 записано: «ОСОБА_10» і не зроблено жодних інших позначок. Просте перерахування прізвища, імені та по батькові (навіть і, можливо, написаних власноруч) не відповідає поняттю підпису, адже за своєю суттю підпис має відрізнятися від імені особи і становити окремий засіб індивідуалізації. Основною ціллю використання підпису є засвідчення того, що правочин містить волю саме цієї особи. Позивач має сумніви щодо того, чи належав підпис заповідачу дійсно і чи не був фальсифікований. Крім цього, у заповіті було неналежним чином виконати вправлення. Так, текст заповіту містить наступну фразу: «Виправлено! (підписаний) ОСОБА_10». Жодних інших позначок, підписів та печаток зроблено на заповіті не було. Таким чином, виправлення мало бути зрозумілим (незрозуміло, що саме було виправлено). Окрім цього, слід звернути увагу на те, що якщо навіть вважати напис «ОСОБА_10» її підписом, то теж саме не можна сказати про напис «ОСОБА_10» біля виправлення. Адже при цьому так звані «підписи» є явно нетотожними, що робить один з них недійсним, а заповіт в цілому - таким, що не викликає виникнення будь-яких правовідносин. Таким чином, заповіт ОСОБА_10 є недійсним через недодержання вимог форми правочину і не тягне за собою жодних юридичних наслідків. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача ОСОБА_2 зустрічний позов ОСОБА_4, не визнав, вказує на його необґрунтованість і тому не підлягає задоволенню. Зустрічний позов ОСОБА_3 про визнання права власності у порядку спадкування за законом визнає в повному обсязі.

Третя особа: Управління служби у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради та державний нотаріус 12-ої Державної Харківської нотаріальної контора Азімова М.Ч. про день і час слухання справи сповіщалися належним чином, їх не явка не перешкоджає слуханню справи по суті.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши доводи сторін та надані докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_5 р. помер ОСОБА_9, про що відділом РАЦС по м. Харкову ХМУЮ зроблено актовий запис № 9554.

Після його смерті відкрилася спадщина, що складається із АДРЕСА_3, яка зареєстрована на праві спільної сумісної власності в рівних частках за ОСОБА_9 та його матерію ОСОБА_10, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 31.03.1998р.№ НОМЕР_1, яке надано по запиту суду Департаментом містобудування архітектури та генерального плану Харківської міської ради, а також житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_5, яке належить ОСОБА_9 на підставідоговору - дарування від 16.01.2009 року, посвідченого, нотаріусом ХМНО Горбатюк І.В. та зареєстрованого в електронному реєстрації прав власності на нерухоме майно 21.05.2002 р., що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Заповіту ОСОБА_9 не залишив.

Спадкуванням, відповідно до положень ст. 1216 ЦК України є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Відповідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_9 є п'ять дітей: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та малолітні дітт: ОСОБА_7, 2009 р. н., ОСОБА_5, 2005 р.н.; ОСОБА_6, 2007 р.н.; а також мати ОСОБА_10 і частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який бажає прийнятті спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має право подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, що починається з моменту відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст.1272 ЦК України - якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняли її.

Згідно п.п. 3, 4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину.

Згідно відповіді 12-ої Харківської державною нотаріальної контори від 20.11.2015 року за №3445 /01-16 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_9 заведено спадкову справу за № 616/2011, що містить: заяву від 16.09.2011 р. ОСОБА_13, яка діє в інтересах малолітніх дітей; заяву від 05.10.2011р. ОСОБА_2, про відмову від спадщини на користь ОСОБА_10; заяву від 10.12.2011року ОСОБА_3 про прийняття спадщини. Заповіт від імені ОСОБА_9 не посвідчувався.

Мати померлого ОСОБА_10 на день смерті спадкоємця ОСОБА_3 проживала разом з ним в АДРЕСА_1, що належало їм на праві спільної сумісної власності і тому спадщину прийняла фактично.

Таким чином, після смерті сина ОСОБА_10 набула право власності на 2/12 частки квартири, що разом з її 1 / 2 часткою в цілому складає 8/12 часток квартири (2/12 + 6/12 = 8/12), інші 4/12 часток належить дітям померлого ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 по 1/12 частки кожному.

По житловому будинку № АДРЕСА_5 - ОСОБА_10 набула право власності на 2/6 (1/3) частки, а ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_14 по 1/6 частині кожному.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_10 про що ІНФОРМАЦІЯ_3 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову зроблено актовий запис № 6210 та видано свідоцтво про смерть.

За життя ОСОБА_10склала заповіт від 13 вересня 2011 року, який був посвідчений державним нотаріусом Дванадцятої Харківської державної нотаріальної конторі Азімовою М.Ч., реєстровий №2-732, відповідно якого ОСОБА_10на випадок своєї смерті заповідала все своє майно, яке їй належить та повинно належати онуці - ОСОБА_2, тобто позивач ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцім за заповітом. Спадкоємців за законом, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, згідно статті 1241 ЦК України, після смерті ОСОБА_10 не залишилось.

Згідно відповіді Дванадцятої Харківської державною нотаріальної контори від 20.11.2015 року за №3445 /01-16 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 заведено спадкову справу № 635/2014, що містить: заяву від 07.08.2014 року ОСОБА_2 про прийняття спадщини, інших заяв не надходило.

При таких обставинах, суд вважає достатніми представлені докази, що підтверджують законність і правочинність вимог сторін.

Щодо позовних вимог про визнання заповіту недійсним.

Як зазначено, за життя ОСОБА_10 склала заповіт від 13 вересня 2011 року, який був посвідчений державним нотаріусом Дванадцятої Харківської державної нотаріальної конторі Азімовою М.Ч., реєстровий №2-732, відповідно якого ОСОБА_10 на випадок своєї смерті заповідала все своє майно яке їй належить та повинно належати ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Законодавцем встановлено ряд вимог до форми заповіту (ст. 1247 ЦК України). Серед них - вимога письмової форми заповіту із зазначенням місця та часу складання, а також необхідність, щоб заповідач самостійно підписав односторонній правочин. Серед них - вимога письмової форми заповіту із зазначенням місця та часу складання, а також необхідність, щоб заповідач самостійно підписав односторонній правочин.

Подібні вимоги ставить і ч. 2 ст. 207 ЦК України, визначаючи, що правочин

вважається вчиненим у письмовій формі тільки у тому разі, коли він власноручно підписаний стороною.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про нотаріат» до дій, які мають право вчиняти державні нотаріуси належить посвідчення заповітів фізичних осіб. Стаття 58 цього ж Закону встановлює, що нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог законодавства України і особисто подані ними нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, а також забезпечують державну реєстрацію заповітів у Спадковому реєстрі.

На момент посвідчення заповіту (13 вересня 2011 року) діяв Наказ Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 20/5 «Про затвердження інструкції Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі - Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій)., 17 розділ якого присвячений здійсненню посвідчення заповітів. Відповідно до п. 157 Інструкції, заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем.

У графі «Підпис» заповіту ОСОБА_10 записано власноруч: «ОСОБА_10». Чинним законодавством України не встановлюється поняття підпису.

Доводи позивача стосовно того, що в заповіті не вказане місце народження не відповідає дійсності, так як в заповіті зазначено місце народження спадкодавця, а саме: « м. Харків».

Позивач ОСОБА_4 стверджує, що в заповіті вказане про виправлення, але незрозуміло, що саме було виправлено. При дослідженні заповіту встановлено, що, виправлення є в слові «підписаний», про що зазначила ОСОБА_15, вказавши « виправлене».

Заповіт є одним з різновидів односторонніх правочинів. Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, у тому числі, і щодо форми правочину. У даному випадку, форма правочину було дотримана при складанні заповіту

До посвідчення заповіту державним нотаріусом було встановлено особи сторін та перевірено їх дієздатність. При цьому нотаріус виконав вимоги діючої на момент посвідчення заповіту Інструкції.

Підстав для визнання заповіту недійсним немає

Позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 не наполягали на стягненні сплаченого судового збору, тому суд відповідно до ст. 88 ЦПК України не стягує судові витрати.

Керуючись ст.ст.10 -11, 60, 212, 213,215 ЦІІК України, ст.ст. 203, 215, 1261,1268, 1271, 1272, 1269, 1233 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, третя особа: Управління служби у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 8/12 частин квартири АДРЕСА_4 ( загальною площею 45,8 кв. м., ) та 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_5 ( загальною площею 53,4 кв. м. та житловою площею -38,7 кв. м.) після смерті ОСОБА_10 у порядку спадкування за заповітом.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_4, яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, третя особа: Управління служби у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визнання права власності порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/12 частин квартири АДРЕСА_2 ( загальною площею 45,8 кв. м.) та на 1/6 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_5 ( загальною площею 53,4 кв. м. та житловою площею -38,7 кв.) після смерті ОСОБА_9 в порядку спадкування за законом.

Залишити відкритими 3/12 частини спадщини у квартирі АДРЕСА_4 та 3/6 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_5.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4, яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог Управління служби у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, державний нотаріус 12- ої Державної Харківської нотаріальної контора Азімова М.Ч. про визнання заповіту недійсним відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т.М. Алфьорова