У х в а л а

іменем україни

16 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДемяносова М.В.,
суддів:Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В.,Ситнік О.М., Ступак О.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_6, подану представником ОСОБА_8, на рішення апеляційного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року позивач ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом до відповідачів, у якому просив у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №700/711414-КV від 27 серпня 2008 року в розмірі 639 187, 95 доларів США, що станом на 16 липня 2013 року за курсом НБУ складає 5 109 029 грн 27 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: на квартиру НОМЕР_1, загальною площею 232. 1 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 яка належить ОСОБА_6, ОСОБА_7 на праві приватної власності; визначити способом звернення стягнення реалізацію предмета іпотеки (вказаної квартири) через прилюдні торги; встановити початкову ціну реалізації предмета іпотеки (вказаної квартири) не менше, ніж 6 762 937 грн, яка встановлена в договорі іпотеки.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 грудня 2013 року позов задоволено: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 700/711414-КV від 27 серпня 2008 року в розмірі 639 187, 95 доларів США, що станом на 16 липня 2013 року за курсом НБУ складає 5 109 029 грн 27 коп., відповідно до договору іпотеки звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: на квартиру АДРЕСА_1.

Визначено способом звернення стягнення реалізацію предмета іпотеки (вказаної квартири) через прилюдні торги. Встановлено початкову ціну реалізації предмета іпотеки (вказаної квартири) не менше, ніж 6 762 937 грн, яка встановлена в договорі іпотеки. Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 грудня 2013 року змінено в частині визначення початкової ціни реалізації предмета іпотеки з прилюдних торгів. Встановлено початкову ціну реалізації предмета іпотеки − квартири АДРЕСА_1 на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

У іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, подану представником ОСОБА_8, просить скасувати оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції, а справу передати до суду першої інстанції обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-УІІІ «Про судоустрій статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скаргапідлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду апеляційної інстанції зазначеним нормам процесуального права не відповідає.

Судами встановлено, що 07 серпня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_6 було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 700/711414-КV, відповідно до якого банк надав йому у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 500 000 доларів США, з погашенням кредиту відповідно до графіку та кінцевим терміном погашення заборгованості до 26 серпня 2018 року на умовах визначених договором кредиту.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за договором про надання відновлювальної кредитної лінії між банком та ОСОБА_6, ОСОБА_7 укладено договір іпотеки № 700/711419IO від 27 серпня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9, відповідно до якого в іпотеку було передано квартиру НОМЕР_1 загальною площею 232,10 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцям на підставі договору купівлі-продажу від 15 лютого 2007 року.

Через неналежне виконання взятих на себе зобов'язань за договором відновлювальної кредитної лінії, станом на 16 липня 2013 року виникла заборгованість за вказаним договором, яка становить 639 187, 95 доларів США, що еквівалентно 5 109 029 грн 27 коп., та складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 469 847, 19 доларів США, що еквівалентно 3 755 488 грн 59 коп.; заборгованості за відсотками в розмірі 169 340, 76 доларів США, що еквівалентно 1 353 540 грн 68 коп.

Положеннями частини першої статті 39 Закону України «Проіпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції, з висновками якого погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій, прийняв рішення, зокрема, про звернення стягнення на предмети іпотеки шляхом їх продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, визначеною суб'єктом оціночної діяльності під час виконавчого провадження.

При цьому суд не зазначив початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначеної відповідно до частини шостої статті 38 Закону України «Про іпотеку». Посилання суду першої інстанції у резолютивній частині рішення на визначення початкової ціни предмету іпотеки під час здійснення виконавчого провадження суперечить вимогам статей 39 та 43 Закону України «Про іпотеку».

Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку» у розумінні норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону.

Відповідно до правової позиції викладеною у постанові Верховного Суду України, висловленої у постанові № 6-1239цс15 від 08 червня 2016 року.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку, що у наслідок невиконання позичальником зобов'язань за договором відновлювальної кредитної лінії, у результаті чого виникла заборгованість у розмірі 639 187, 95 доларів США, що становить 5 109 029 грн 27 коп., а тому відповідно до умов іпотечного договору та вимог ст. ст. 33, 37, 39, 41, 42 Закону України «Про іпотеку», у іпотекодержателя ПАТ «Укрсоцбанк» виникло право вимагати звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення зазначеної заборгованості.

Однак, суд апеляційної інстанції залишив поза увагою правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України, висловленої у постанові № 6-1239цс15 від 08 червня 2016 року та дійшов помилкового висновку про те, що ціна предмета іпотеки встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Таким чином, рішення апеляційного суду ухвалено при неповному з'ясуванні обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи, а тому підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 343−345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, подану представником ОСОБА_8, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Демяносов
Судді: Ю.Г. Іваненко А.В. Маляренко О.М. Ситнік О.В. Ступак