Категорія: 19 Доповідач: Русинчук М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Русинчука М.М.,

суддів - Антонюк К.І., Осіпука В.В.,

з участю: секретаря Губарик К.А.,

відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку "Надра" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою відповідача на заочне рішення Луцького міськрайонного суду від 26 листопада 2012 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк (далі ПАТ КБ) «Надра» звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 26.03.2007 року між ВАТ КБ "Надра" правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 був укладений договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (фактично кредитний договір), шляхом отримання банком особисто від ОСОБА_1 письмового підтвердження про приєднання до умов договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб у ВАТ КБ «Надра» від 05.10.2006 року, яким є «Анкета клієнта на оформлення кредитної картки», у відповідності до якого банком було видано ОСОБА_1 картку VISA з пільговим періодом кредитування «45 днів кредиту без відсотків»; валютою рахунку українська гривня; сумою ліміту кредитування 3700 грн. з відсотковою ставкою на 16.11.2006 року 26.76% річних та відкрито картковий рахунок № 78266604. У відповідності до умов договору ОСОБА_1 зобовязувався здійснювати оплату послуг банку згідно тарифів та у строки, передбачені умовами договору, а також здійснювати погашення обовязкових мінімальних платежів з першого дня наступного розрахункового періоду до 15 числа наступного місяця включно.

Банк вказує на те, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобовязання за договором, а тому просив суд стягнути на його користь з ОСОБА_1 заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 29.12.2011 року розмірі 7965 грн. 23 коп., з яких: непогашений кредит 3699 грн. 44 коп., несплачені відсотки 3518 грн. 88 коп., штраф за несвоєчасне погашення мінімального платежу 746 грн. 91 коп., а також судові витрати по справі.

Заочним рішення Луцького міськрайонного суду від 26.11.2012 року позов банку задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ПАТ КБ «Надра» 7965 грн. 23 коп. заборгованості за договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 05.10.2006 року та 214 грн. 60 коп. витрат по сплаті судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просив скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, з підстав неповного зясування судом обставин, що мають значення для справи, а також через порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення, а оскаржуване рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові, виходячи з такого.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач належним чином не виконував умови кредитного договору у звязку з чим виникла заборгованість, тому прийшов до висновку, що заявлений банком позов про стягнення цієї заборгованості з відповідача підлягає до задоволення.

Однак погодитися з такими висновками не можна, оскільки до них місцевий суд прийшов без повного зясування обставин, що мають значення для справи, а також із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно фз ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

У той самий час, згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобов'язання і одночасно способом цивільно-правової відповідальності.

Так судом першої інстанції встановлено, що 26.03.2007 року між ВАТ КБ "Надра", правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_1 був укладений договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (фактично кредитний договір), шляхом отримання банком особисто від ОСОБА_1 письмового підтвердження про приєднання до умов договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб у ВАТ КБ «Надра» від 05.10.2006 року, яким є «Анкета клієнта на оформлення кредитної картки», у відповідності до якого банком було видано ОСОБА_1 картку VISA з пільговим періодом кредитування «45 днів кредиту без відсотків»; валютою рахунку українська гривня; сумою ліміту кредитування 3700 грн. з відсотковою ставкою на 16.11.2006 року 26.76% річних та відкрито картковий рахунок № 78266604 (а.с.7-8, 12-18).

У відповідності до умов договору ОСОБА_1 зобовязувався здійснювати оплату послуг банку згідно тарифів та у строки, передбачені умовами договору, а також здійснювати погашення обовязкових мінімальних платежів з першого дня наступного розрахункового періоду до 15 числа наступного місяця включно.

За розрахунком банку, в якому відсутні дані про здійснення відповідачем платежів, а є лише підсумкові суми складових заборгованості, остання станом на 29.12.2011 року становить 7965 грн. 23 коп., з яких: непогашений кредит 3699 грн. 44 коп., несплачені відсотки 3518 грн. 88 коп., штраф за несвоєчасне погашення мінімального платежу 746 грн. 91 коп. (а.с.9).

Оскільки відповідач не довів відсутність такої заборгованості, місцевий суд прийшов до правильного, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими.

В той же час, розгляд справи в суді апеляційної інстанції проводиться за правилами, які передбачені для суду першої інстанції (ч. 1 ст. 304 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, рішення в даній справі було ухвалено заочно, тобто без участі відповідача, який звернувшись до суду апеляційної інстанції із скаргою на вказане рішення, просив його скасувати з підстав пропуску позивачем строку позовної давності для звернення до суду із вказаним позовом.

В анкеті клієнта на оформлення кредитної картки зазначено, що строк дії картки становить 1 рік, однак строк дії картки не може перевищувати строку дії самого договору.

З розписки про отримання картки вбачається, що її відповідач отримав 04.04.2007 року, а 14.04.2008 року у звязку із закінченням попереднього терміну дії картки відповідачу було видано іншу картку, про що свідчить його підпис на відповідній розписці (а.с.17-18). З наведеного вбачається, що даний договір продовжив свою дію з 26.03.2008 року ще на один рік.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Згідно зі ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно із ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-167цс14 від 12 листопада 2014 року, яка відповідно до положень частини першої статті 360-7 ЦПК України, є обовязковою для всіх судів України.

Аналогічну за змістом правову позицію викладено і у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14.

Отже, з врахуванням того, що кредитна картка відповідачу перевипускалась банком, строк дії картки не може перевищувати строку дії самого договору, який було укладено 26.03.2007 року, а згодом у звязку із перевипуском картки 14.04.2008 року він фактично продовжив свою дії з 26.03.2008 року ще на один рік, тому дія договору завершилася відповідно до умов укладеного договору 26.03.2009 року, тоді як із позовом до суду банк звернувся лише 29.10.2012 року, тобто із пропуском встановленого 257 ЦК України строку.

Отже, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що заявлений банком позов є підставним, однак у звязку з пропуском останнім строку позовної давності для звернення до суду із вказаним позовом, у задоволенні його позову слід відмовити.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги є обґрунтованими, однак у задоволенні позову слід відмовити у звязку з пропуском строку позовної давності, що відповідно до положень ст. 309 ЦПК України є наслідком скасування оскаржуваного в даній справі рішення суду з ухваленням нового рішення про відмову в позові з наведених підстав.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Луцького міськрайонного суду від 26 листопада 2012 року в даній справі скасувати і ухвалити нове рішення.

В позові публічного акціонерного товариства комерційного банку "Надра" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційного банку "Надра" в користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 235 (двісті тридцять пять) грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: