АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/693/16 Головуючий 1-ї інстанції - Салайчук С.М.
Справа № 646/8669/15-ц Доповідач - Колтунова А.І.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«25» лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Колтунової А.І.,

суддів: Гальянової І.Г., Зазулинської Т.П.

при секретарі: Щербань Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2015 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики та звернення стягнення на предмет іпотеки,-

ВСТАНОВИЛА:

16 липня 2015 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики та звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування позову зазначив, що 16 квітня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Широковою В.А., зареєстрований в реєстрі за № 1779, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_4 валютні цінності в сумі 58 500 доларів США, останній зобов'язався повернути ОСОБА_1 валютні цінності в цій же сумі не пізніше шістнадцятого жовтня 2007 року, в установленому договором позики порядку та строки (далі - договір позики).

Також 16 квітня 2007 року з метою забезпечення виконання ОСОБА_4 зобов'язань за договором позики, між ОСОБА_1 та ОСОБА_7, батьком позичальника, було укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Широковою В.А., зареєстрований в реєстрі за № 1781, відповідно до умов якого ОСОБА_7 передав ОСОБА_1 в іпотеку належний йому житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами НОМЕР_1, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (далі - будинок НОМЕР_1). При невиконанні або неналежному виконанні ОСОБА_4 зобов'язань за договором позики, ОСОБА_1 мав право задовольнити свої грошові вимоги за основним зобов'язанням за рахунок іпотечного майна (далі - договір іпотеки).

Зважаючи на той факт, що у разі невиконання боржником зобов'язань за договором позики, ОСОБА_1 може задовольнити свої вимоги за рахунок виручених коштів від продажу будинку НОМЕР_1, іпотекодавцем - ОСОБА_7 на ім'я останнього було видано довіреність від 16 квітня 2007 року, посвідчену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Широковою В.А., зареєстровану в реєстрі за № 1781, з правом продажу предмета іпотеки - житлового будинку НОМЕР_1 (далі - довіреність).

ОСОБА_4 обов'язки за договором позики щодо повернення позичених валютних цінностей в сумі 58 500,00 доларів США виконані у повному обсязі не були, у зв'язку з чим ОСОБА_1 звернувся в межах трирічного строку позовної давності за основним зобов'язанням до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Широкової В.А. з заявами про вчинення виконавчих написів на договорах позики та іпотечному договорі.

На підставі Інструкції про вчинення нотаріальних дій на ім'я ОСОБА_4 нотаріусом був направлений лист-повідомлення про звернення до нього ОСОБА_1 з заявою про стягнення боргу, яку ним було отримано особисто.

09 грудня 2008 року ОСОБА_1 на ім'я ОСОБА_7 направив телеграму про намір звернутися за вчиненням виконавчого напису, у разі, якщо зобов'язання за договором позики не будуть виконані у 30-денний строк. Вказану телеграму отримано ОСОБА_4

13 січня 2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Широковою В.А. вчинено виконавчий напис за № 16 на договорі позики, відповідно до якого запропоновано стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 борг в розмірі 45 000,00 доларів США та плату за вчинення виконавчого напису в розмірі 3 465, 00 грн., а також виконавчий напис на № 17 на іпотечному договорі про задоволення вимог іпотекодержателя, за яким запропоновано звернути стягнення на іпотечне майно - будинок НОМЕР_1, за рахунок виручених від реалізації іпотечного майна коштів, задовольнити вимоги ОСОБА_1 за договором позики на суму 45 000, 00 доларів США.

З моменту вчинення виконавчих написів набула чинності вищезазначена довіреність, на підставі якої 19 лютого 2009 року ОСОБА_1 уклав з ОСОБА_8 договір купівлі-продажу, який було посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Широковою В.А., зареєстровано за № 783, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передав шляхом продажу у власність ОСОБА_9 житловий будинок НОМЕР_1. Продаж здійснено за ціною 200 000,00 грн. (далі - договір купівлі-продажу).

За виручені від продажу будинку НОМЕР_1 грошові кошти ОСОБА_1 задовольнив свої вимоги за договором позики, будь-яких інших вимог до відповідачів не пред'являв.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 січня 2014 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_8 до ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення, зняття з реєстраційного обліку, визнання такими, що втратили право користування житловим будинком. Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_12, ОСОБА_1, ОСОБА_4, третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Широкова В.А. про визнання правочинів недійсними, визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено частково. Визнані недійсними довіреність, посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Широковою В.А. 16 квітня 2007 року, зареєстрована за № 1784, видана ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_1, договір купівлі-продажу житлового будинку НОМЕР_1, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Широковою В.А. 19 грудня 2009 року, зареєстрований за № 1784.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 28 липня 2014 року рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 січня 2014 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 про визнання правочинів недійсними, визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння. Позов ОСОБА_8 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення, зняття з реєстраційного обліку, визнання такими, що втратили право користування житловим будинком задоволено частково. Виселено ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_11 з житлового будинку НОМЕР_1. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_8 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 жовтня 2014 року рішення апеляційного суду Харківської області від 28 липня 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 16 грудня 2014 року рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 січня 2014 року змінено. Рішення в частині визнання недійсної довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Широковою В.А. 16 квітня 2007 року, зареєстрованої в реєстрі за № 1784, виданої ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_1 скасовано, в цій частині у задоволенні позову відмовлено. Рішення в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку НОМЕР_1 змінено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку НОМЕР_1, укладений між ОСОБА_7, від імені якого діяв ОСОБА_1, та ОСОБА_8, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Широковою В.А. 19 лютого 2009 року, реєстровий № 1784.

Зважаючи на ухвалене судом апеляційної інстанції рішення від 16 грудня 2014 року у ОСОБА_1 виникло зобов'язання повернути ОСОБА_9 грошові кошти в розмірі 200 000,00 грн., отримані за договором купівлі-продажу, у зв'язку з чим вимоги ОСОБА_1 до боржника - ОСОБА_4 за договором позики залишаються незадоволеними.

Таким чином, зважаючи на прострочення виконання боржником - ОСОБА_4 зобов'язань за договором позики з 27 жовтня 2007 року, що станом на дату надання до суду позовної заяви становить 2 819 днів, позивач надав розрахунок суми процентів за користування боржником позикою, яка становить 37 991,00 долар США, та трьох процентів річних від простроченої суми боргу, що становлять 10 426,00 доларів США. Також позивачем розрахований розмір неустойки, яка становить 273 750,00 грн.

Загальна сума боргу за договором позики складає 93 417,00 доларів США.

Станом на час звернення до суду з позовом єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_7 та його дружини ОСОБА_13 на зазначений будинок є їх син - ОСОБА_3

Зважаючи на вищенаведене позивач просив суд визнати причини пропуску строку позовної давності для пред'явлення ним вимог до боржника та іпотекодавця про стягнення заборгованості за договором позики і звернення стягнення на предмет іпотеки поважними, стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики в сумі еквівалентній 93 417,00 доларів США за курсом НБУ на день ухвалення рішення у справі та передбачену умовами договору неустойку в розмірі 273 750,00 грн.; в рахунок задоволення вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 за договором позики та неустойки звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок 47 шляхом надання іпотекодержателю права на продаж предмета іпотеки будь-якій третій особі на його власний розсуд за ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна на момент продажу, надати ОСОБА_1 права особисто та через представника пред'являти правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, усно і письмово звертатися, одержувати і подавати необхідні довідки (в тому числі про сімейний стан іпотекодавця, належність йому майна, про кількість продажів, визначення нормативної вартості, тощо), буді-які витяги з усіх державних реєстрів прав власності, інших речових прав на нерухоме майно та обтяжень об'єктів нерухомого майна, звіти про оцінку майна (в тому числі висновки експертів) та будь-які інші документи в Державній реєстраційній службі України, Державній міграційній службі України та інших державних органах, установах, підприємствах, організаціях усіх форм власності, в державних нотаріальних конторах, у приватних нотаріусів та в архівних установах (в тому числі з вимогами про відкриття нового розділу стосовно предмета іпотеки в реєстрі права власності на нерухоме майно) та вчиняти всі інші необхідні дії, пов'язані з продажем предмета іпотеки, покласти на відповідачів понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_3 подано заперечення на позов, в якому він просив у задоволенні позову ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити, застосувати строки позовної давності. Посилання позивача, на його думку, на поважність пропуску строку позовної давності в зв'язку з оспорюванням дійсності договору купівлі-продажу є безпідставним, оскільки судом встановлено відсутність волевиявлення ОСОБА_7 продати будинок, про що відповідачу було відомо під час укладення цього договору.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2015 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики та звернення стягнення на предмет іпотеки залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. При цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Вважає рішення незаконним, висновки суду першої інстанції такими, що не відповідають обставинам справи. Висновок суду першої інстанції про відсутність поважних причин для поновлення строку позовної давності зроблені без повного та всебічного дослідження всіх обставин у справі, судом необґрунтовано не було взято до уваги, що позивач не мав права звертатися до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором позики та звернення стягнення на предмет іпотеки у зв'язку з тим, що його вимоги були задоволені в період з 19 лютого 2009 року (дата продажу іпотечного майна) та до 30 січня 2015 року (дата постановлення ухвали судом касаційної інстанції). Суд першої інстанції не надав належної правової оцінки цим обставинам, не поновив строк позовної давності.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримував апеляційну скаргу.

Представник ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_14 проти задоволення позову заперечував.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики та звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції виходив із того, що у позивача сплив строк позовної давності звернення до суду за захистом порушених прав.

Представником відповідачів зроблено письмову заяву про застосування строків позовної давності.

Підстав для визнання поважними причин пропущення позивачем строків позовної давності не встановлено.

У зв'язку з чим, суд першої інстанції дійшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом встановлено, підтверджується письмовими доказами та не оспорюється сторонами, що 16 квітня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був укладений і нотаріально посвідчений договір позики, за яким ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_1 в борг 58 500,00 доларів США і зобов'язався повернути їх в порядку та строки, передбачені умовами договору, а саме: по 2 250,00 доларів США не пізніше 16 числа кожного місяця в період з моменту укладення договору по 16 вересня 2007 року і 47 250,00 доларів США в термін до 16 жовтня 2007 року (а.с. 8).

З метою забезпечення виконання ОСОБА_4 зобов'язань за договором позики того ж дня, між його батьком ОСОБА_7 та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, за умовами якого ОСОБА_7 передав ОСОБА_1 в іпотеку належний йому житловий будинок з надвірними будівлями НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 (а.с. 9).

Відповідно до п.1 цього договору в разі невиконання боржником в строк до 16 жовтня 2007 року зобов'язання за договором позики вчиняється виконавчий напис, після якого право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами НОМЕР_1, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, переходить до іпотекодержателя. Вчинення виконавчого напису буде здійснюватися за рахунок іпотекодавця (а.с. 9).

13 січня 2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу було вчинено виконавчий напис щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики у сумі 45 000,00 доларів США та 3 465,00 грн. за вчинення виконавчого напису (а.с. 11).

Того ж дня був вчинений також виконавчий напис нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки- будинка НОМЕР_1 (а.с 12).

По договору купівлі - продажу від 19 лютого 2009 року ОСОБА_7, по довіреності від ім'я якого діяв ОСОБА_1, продав зазначений будинок ОСОБА_9 (а.с. 13).

Рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 16 січня 2014 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_8 до ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення, зняття з реєстраційного обліку, визнання такими, що втратили право користування житловим будинком. Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_12, ОСОБА_1, ОСОБА_4, третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Широкова В.А. про визнання правочинів недійсними, визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено частково. Визнані недійсним довіреність, посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Широкової В.А. 16 квітня 2007 року, зареєстрована за № 1784, видана ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_1 та договір купівлі-продажу житлового будинку НОМЕР_1, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Широкової В.А. 19 грудня 2009 року, зареєстрований за № 1784 (а.с. 14-18).

Рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 28 липня 2014 року рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 січня 2014 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 про визнання правочинів недійсними, визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння. Позов ОСОБА_8 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення, зняття з реєстраційного обліку, визнання такими, що втратили право користування житловим будинком задоволено частково. Виселено ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_11 з житлового будинку НОМЕР_1. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_8 відмовлено (а.с. 19-23).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 жовтня 2014 року рішення апеляційного суду Харківської області було скасовано, справа направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с. 24- 27).

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 16 грудня 2014 року рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 січня 2014 року змінено. Рішення в частині визнання недійсним довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Широковою В.А. 16 квітня 2007 року, зареєстрованої в реєстрі за № 1784, виданої ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_1 скасовано, в цій частині у задоволенні позову відмовлено. Рішення в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку НОМЕР_1 змінено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку НОМЕР_1, укладений між ОСОБА_7, від імені якого діяв ОСОБА_1, та ОСОБА_8, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Широковою В.А. 19 лютого 2009 року, реєстровий № 1784 (а.с. 28-29).

16 липня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики та звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с. 2-7).

Суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивачем пропущений строк позовної давності.

Згідно зі ст. 256 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогами про захист свого цивільного права або інтересу.

За змістом ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до вимог ч.ч. 2-5 ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Отже, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до ухвалення ним рішення.

При цьому відмовити в позові із підстав пропуску строку позовної давності без поважних причин звернення до суду можливо лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог при пропуску строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом до суду пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, та зроблено це до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Суд першої інстанції правильно виходив із того, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованими.

Дані висновку суду відповідають доказам, які є в матеріалах справи, вимогам ст. ст. 526, 1046 ЦК України, ст. ст. 7, 23, 33, 38, 39 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Зібрані по справі доказі безспірно свідчать про те, що умови договору позики, укладеного 16 квітня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, виконані останнім належним чином не були.

На 16 жовтня 2007 року заборгованість за договором позики складала 45 000,00 доларів США.

У зв'язку з чим, в межах строків позовної давності відповідно до умов договорів позики та про задоволення вимог іпотекодержателя по виконавчим написом від 13 січня 2009 року, вчиненим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Широковою В.А., була стягнута заборгованість та звернено стягнення на предмет іпотеки, а саме будинок НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості за договором позики у сумі 45 000,00 доларів США (а.с. 11, 12).

Таким чином, порушені права ОСОБА_1 на належне виконання ОСОБА_4 обов'язків по договору позики були захищені.

Разом з тим, зазначені виконавчі написи до примусового виконання надані не були, оскільки 19 лютого 2009 року був укладений договір купівлі - продажу спірного будинку між ОСОБА_7, від імені якого по довіреності діяв ОСОБА_1, та ОСОБА_8 (а.с.13).

Іпотекодавець та члени його родини спірний будинок після укладення договору купівлі - продажу не звільнили, у зв'язку з чим у лютому 2010 року ОСОБА_8 звернувся до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні житловим будинком, виселенні та зняття з реєстраційного обліку (а.с. 14).

29 липня 2010 року ОСОБА_7 звернувся до ОСОБА_8, ОСОБА_1, ОСОБА_4 з зустрічним позовом про визнання недійсними довіреності, договору купівлі - продажу, застосування реституції та визнання права власності на будинок (а.с. 14).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер. До справи вступили в якості правонаступників його спадкоємці ОСОБА_3 - син, ОСОБА_13 - дружина.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_13 померла.

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_13 є її син ОСОБА_3, який хоча і не звертався з заявою в нотаріальному контору, але на час смерті матері, проживав сумісно з померлою, і до якого відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку» переходять усі обов'язки іпотекодавця.

За таких обставин іпотека є дійсною для ОСОБА_3

У зв'язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими.

Проте, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що порушені права ОСОБА_1 не підлягають захисту, оскільки позивачем пропущений строк звернення з позовом до суду про захист порушених прав.

Факт пропуску строку позовної давності для пред'явлення вимог до боржника та іпотекодавця про стягнення заборгованості за договором позики і звернення стягнення на предмет іпотеки позивачем не оспорюється (а.с. 6 зворотна сторінка).

ОСОБА_1 вважає, що причини пропуску ним строку позовної давності є поважними та підлягають поновленню.

Підставами для визнання причин пропуску строку позовної давності поважними позивач вважав наявність спорів про визнання недійсними довіреності та договору купівлі - продажу, по яким було ухвалено остаточне рішення апеляційним судом Харківської області 16 грудня 2014 року.

Дані обставини були предметом розгляду суду першої інстанції та їм дана належна оцінка.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вищевикладені обставини не можуть бути визнані поважними.

Колегія суддів приходить до висновку, що в межах строків позовної давності порушені права ОСОБА_1 були захищені шляхом вчинення 13 січня 2009 року виконавчих надписів нотаріусом про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Разом з тим, ОСОБА_1 дані виконавчі надписи не пред'являв до виконання, а користуючись довіреністю від 16 квітня 2007 року здійснив відчуження предмета іпотеки.

За законом позивач сам обирає спосіб захисту порушеного права.

Відповідно до ч.ч. 2, 1 ст. 11 ЦК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відчужуючи спірний будинок за договором купівлі - продажу по довіреності від імені ОСОБА_3 у лютому 2009 року ОСОБА_1 особисто визначився з способом захисту порушених прав.

Таким чином, наступні визнання недійсним договору купівлі - продажу спірного будинку, не може бути визнано поважною причиною поновлення строку позовної давності.

Інших причин пропуску строку звернення до суду ОСОБА_1 не зазначає.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 не був використаний належний спосіб захисту порушених прав, у зв'язку з чим колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що правові підстави для поновлення строку позовної давності відсутні.

Колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги були предметом розгляду суду першої інстанції та їм дана належна оцінка, висновків суду вони не спростовують.

У зв'язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

На підставі викладеного, керуючись, ч.1 ст.303, ст.304, п.1 ч.1 ст.306, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст. 314,ст.315, ст.317, ст.319 ЦПК України, колегія судів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий: А.І. Колтунова

Судді: І.Г. Гальянова

Т.П. Зазулинська