Справа № 585/3692/15-ц
Номер провадження 2/585/119/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2016 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючої - судді Очиргораєвої О.М.,

при секретарі: Рибіній Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ромни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Роменська міська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Роменського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про встановлення факту постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем за однією адресою на час відкриття спадщини, визнання недійним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права власності на ? частину спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 16 лютого 2015 року звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем - його матірю ОСОБА_4, померлою 15.02.2009 року, на час відкриття спадщини за адресою м. Ромни по 1-му пров. Гвардійської, 20 з травня 2008 року по 15 лютого 2009 року, а також про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого держаним нотаріусом Роменської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 22 квітня 2010 року, про визнання за ним права власності на ? частину спадщини за законом, тобто ? частини житлового будинку з надвірними будівлями за адресою м. Ромни, 1-пров. Гвардійської, 20.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 15 лютого 2009 року померла його мати ОСОБА_4, після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку по 1-му пров. Гвардійської, 20. Юридично він спадщину не оформив, але фактично прийняв її, оскільки на час відкриття спадщини з травня 2008 року постійно проживав разом зі своєю матірю. Вказаний факт підтверджується довідкою квартального комітету, а також можуть підтвердити свідки. Разом з ним та матірю проживав також і його рідний брат ОСОБА_6, який помер 17 травня 2015 року. В кінці жовтня 2014 року від свого брата ОСОБА_6 він дізнався, що останній оформив на себе всі спадкові права після смерті матері, хоча між ними була усна домовленість про оформлення спадщини на двох. Після смерті брата всі спадкові права, зокрема, і на успадковане братом домоволодіння, за заповітом став оформляти на себе його син ОСОБА_2 Посилаючись на викладене, позивач вважає, що при видачі його брату ОСОБА_6 свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері були порушені його спадкові права, так як він спадщину фактично прийняв, оскільки постійно проживав з матірю на час її смерті, і не відмовився в установлений законом строк від її прийняття. А його брат ОСОБА_6 обманним шляхом тоді оформив на себе право на спадщину за законом. Тому він звернувся до суду за захистом своїх прав на спадкове майно.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав, додатково пояснивши, що з початку чи з грудня 2008 року і до кінця 2009 року він проживав разом зі своєю матірю і братом ОСОБА_6 по день смерті матері, так як із-за постійних своїх пиятик посварився з дружиною і пішов з дому. Про те, що він почав проживати з матірю в її будинку з травня 2008 року це не достовірна інформація в позові. Вони з братом після смерті матері домовлялися оформляти спадщину, зокрема, будинок матері на двох. Але влітку 2014 році брат йому повідомив, що він вже оформив на себе одного спадщину і показав документи. Після чого він пішов до Роменської міської ДНК і нотаріус йому пояснив, що він нібито при розгляді справи у 2010 році про факт родинних відносин між братом і матірю подав заяву про відмову від спадщини. Цю заяву він не писав. На його думку цю заяву писала співмешканка брата ОСОБА_7. З дружиною він шлюб не розривав, майно з нею не ділив, місце реєстрації не змінював, взяв тільки свій одяг та взуття і пішов у будинок до матері, яка мешкала поруч, допомагав їй садити город. За комунальні послуги у будинку матері сплачував його брат ОСОБА_6. Бували випадки весною 2009 року, що брат ОСОБА_6 забирав у матері пенсію і бив її, тоді вона на місяць чи два йшла з дому і проживала в його будинку, а він жив з братом в будинку матері. Але померла мати 15 лютого 2009 року в своєму будинку.

Представник позивача ОСОБА_8 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав і пояснив, що ОСОБА_1 проживав без реєстрації з матірю на момент її смерті по 1-му пров. Гвардійської, 20 протягом 8 місяців. Причиною переїзду до матері була сварка з дружиною в звязку зі зловживанням ним спиртними напоями. У нього з братом ОСОБА_6 була домовленість про те, що спадщину після смерті матері вони оформлять на двох. Але в листопаді 2014 року від брата він дізнався, що той вже оформив спадщину на себе. Тоді брат пообіцяв, що після смерті складе заповіт на його імя на ? частину будинку, а іншу ? заповість сину. Проте після смерті брата він дізнався, що брат заповів все свої майно своєму сину ОСОБА_2. Окрім цього, позивач заперечує, що заява, що містися в справі окремого провадження про встановлення факту родинних відносин між його братом та матірю, нібито про відмову від спадщини написана ним, а іншою особою.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, пояснивши, що позивач ОСОБА_1 не проживав постійно з бабусею і його батьком ОСОБА_6 в будинку № 20 по 1-му пров. Гвардійської в м. Ромни, речей його там не було, а проживав він у своєму будинку по 1-му пров. Гвардійської 22 в м. Ромни, що розташований поруч з будинком бабусі. Він у бабусі бачив свого дядька ОСОБА_1, який доглядав за нею, оскільки за 8 місяців до смерті вона перебувала в безпорадному стані. В будинку батька є одна спальня, де спав батько, зала, де спала бабуся, і прихожа. Про домовленість між батьком і дядьком щодо спадщини після смерті бабусі він нічого не чув. А у 2014 році батько йому повідомив, що склав на нього заповіт на спірне домоволодіння і він до нотаріуса вже подав заяву про прийняття спадщини після смерті батька, який помер 17.05.2015 року.

Представник відповідача ОСОБА_9 також заперечував проти задоволення позову, посилаючись на наявність рішення Роменського міськрайонного суду від 12.02.2010 року, яким встановлений факт родинних відносин між померлим ОСОБА_6 і його померлою матірю ОСОБА_4 Зокрема в рішенні, що набуло законної сили, йдеться про те, що позивач ОСОБА_10 на час розгляду цієї справи на спадщину не претендував. Окрім цього, доказом того, що позивач не проживав постійно зі спадкодавцем ОСОБА_4 на час її смерті свідчить відсутність відмітки у його паспорті про зміну його місця проживання і до цього часу він проживає і є зареєстрованим за адресою: м. Ромни, 1-й пров. Гвардійської, 22. А також позивачем пропущений строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом.

Третя особа: приватний нотаріус ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася і в своєму листі прохала розглядати справу у її відсутності.

Представник третьої особи завідувач Роменської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 до суду також не прибув, але направив суду письмову відповідь, в якій заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що встановити факт проживання позивача зі спадкодавцем ОСОБА_4 не є можливим оскільки зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 за іншою адресою по 1-му пров. Гвардійської, 22 в м. Ромни, ніж була зареєстрована його мати по 1-му пров. Гвардійської, 20. З позову невідомо з яких підстав він проживав з матірю з травня 2008 року по 15 лютого 2009 року. А з довідки квартального комітету вбачається, що позивач проживав разом з матірю з травня 2008 року по листопад 2009 року і доглядав за хворим братом, а потім він перестав там проживати, хоча брат помер 17 травня 2015 року. Також ОСОБА_5 вважає неможливим визнання недійним свідоцтва про право на спадщину, що ним видане 22.04.2010 року на житловий будинок по 1-му пров. Гвардійської, 20 в м. Ромни, оскільки спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Суд, вислухавши пояснення позивача, його представника, відповідача та його представника, свідків, вивчивши матеріали справи, дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову.

Судом встановлено, що мати заявника ОСОБА_4 померла 15 лютого 2009 року в м. Ромни, Сумської області (а.с. 11).

На момент смерті ОСОБА_4 була зареєстрована і проживала за адресою: м. Ромни, 1-й пров. Гвардійської, 20, що підтверджується копією будинкової книги (а.с. 55, 56).

Згідно з вищевказаною домовою книгою за адресою: м. Ромни, 1-й пров. Гвардійської, 20 також проживав і був зареєстрований ОСОБА_6 її син.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22.04.2010 року державним нотаріусом Роменської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 і зареєстрованого в реєстрі за № 1-515, витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 23499392 від 22.04.2010 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 25994214 від 28.04.2010 року спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв і оформив її син ОСОБА_6 (а.с. 49, 50, 51).

17 травня 2015 року помер ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про його смерть, виданим повторно серії І-БП № 243143 від 26.05.2015 року (а.с. 13).

За заповітом від імені ОСОБА_6, посвідченим 06.02.2015 року приватним нотаріусом Роменського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрованим в реєстрі № 108, вбачається, що ОСОБА_6 все своє майно заповів сину ОСОБА_2 відповідачу по справі, який своєчасно прийняв спадщину (а.с. 52, 53, 54).

З пояснень свідків, заявлених як позивачем, так і відповідачем, суду стало відомо наступне:

Свідок ОСОБА_11 троюрідна сестра позивача, суду пояснила, що весною в травні 2008 року ОСОБА_1 посварився з дружиною із-за постійних пянок, забрав свій одяг і пішов жити в сусідній будинок до своєї матері ОСОБА_4, де і проживав до смерті матері. А потім ще мешкав з братом протягом 5 чи 7 місяців. Дружина ОСОБА_1 ОСОБА_4 готувала їжу і носила її в будинок матері. Все це їй відомо зі слів дружини позивача. В будинку матері позивача було дві жилі кімнати: в спальні стояло одне ліжко, на якому спала мати позивача, а у вітальні один диван, де спав брат ОСОБА_6, а де спав ОСОБА_1 вона не може пояснити.

Свідок ОСОБА_12 голова квартального комітету, суду пояснив, що він знає сімю ОСОБА_1 давно. Власницею будинку по 1-му пров. Гвардійської 20 була ОСОБА_4 Він бував у неї в будинку і бачив, що в спальні було одне ліжко, а у вітальні один диван. Інших спальних меблів не було і хто де спав він не знає. З нею поруч в своєму будинку проживав її син ОСОБА_13, який з дружиною доглядав за матірю, а в разі сварки в своїй сімї йшов до матері, потім повертався додому. Інший син ОСОБА_6 жив з матірю, на її пенсію і приїхав на її похорони. Довідку від імені квартального комітету про те, що там з матірю проживав ОСОБА_1 він видавав особисто.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що він є сусідом сімї ОСОБА_1 і знає, що ОСОБА_1 у 2008 році чи 2009 році, точніше період він не памятає, посварився з дружиною і проживав пів року або більше в будинку матері ОСОБА_4, де також мешкав його брат ОСОБА_6.

Свідок ОСОБА_15 пояснив, що з травня чи червня 2008 року ОСОБА_1 тимчасово проживав в будинку матері і брата ОСОБА_6, так як посварився з дружиною. Це йому стало відомо зі слів сусідів та самого ОСОБА_1. ОСОБА_16 і ОСОБА_1 як вони в травні 2008 року садили город біля будинку матері.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що вона як сусідка з 2012 року чи 2014 року по листопад 2015 року кожен день ходила до будинку ОСОБА_1 і з його дружиною ОСОБА_18 з 19 год. до 23 год. дивилася телевізійні передачі. В цей час ОСОБА_1 жив окремо від дружини в літній кухні. По-сусідству з ними проживала мати ОСОБА_1 ОСОБА_4 з сином ОСОБА_19. Не памятає в який час, але був випадок, коли ОСОБА_1 посварився з дружину, тоді він пішов жити до матері, допомагав їй садити город. Проживав з матірю пів року і разом з дружиною ОСОБА_4 доглядав за нею.

Свідок ОСОБА_20 син ОСОБА_1, пояснив суду, що він до 2013 року з дружиною мешкав разом зі своїми батьками в будинку по 1-му пров. Гвардійської, 22. З травня 2008 року його батько ОСОБА_1 став проживати по-сусідству у бабусі ОСОБА_4 по день її смерті, так як посварився з матірю. Батько забрав з собою тільки свої особисті речі, розлучення не оформляли, майно не ділили, а у листопаді 2009 року він повернувся додому і став проживати в літній кухні. В 2014 році батько дізнався від брата ОСОБА_16, що той у 2010 році оформив спадщину на будинок бабусі тільки на себе, тоді вони посварилися. Але оспорювати право на спадщину батько не став, домовився вирішити це питання пізніше, але дядько раптово помер.

Свідок ОСОБА_18 дружина позивача, суду пояснила, що в травні 2008 року вона посварилася з чоловіком ОСОБА_1, який зловживав спиртними напоями, і він пішов проживати по-сусідству до своєї матері по 1-му пров. Гвардійської, 20, де жив до її смерті. Чоловік взяв з собою тільки одяг, приходив додому брав їжу, а вона допомагала доглядати за його матірю, варила і носила всім їм їсти. Чоловікові було вигідно там жити, так як вони разом з братом ОСОБА_16 вживали спиртне. В кінці 2009 року чоловік пообіцяв не пити, повернувся додому і став жити окремо в літній кухні.

Свідок ОСОБА_21 суду пояснив, що він знав і товаришував з ОСОБА_6, знав його брата ОСОБА_1. ОСОБА_19 жив разом з матірю. В будинку ОСОБА_6 і матері брат його ОСОБА_1 не проживав, він мав свій будинок поруч і там проживав. Але часто він його бачив у будинку матері і брата. В будинку ОСОБА_4 було дві жилі кімнати: спальня, в якій було одне ліжко, де спав ОСОБА_6, і зала, в якій стояла шафа і диван. Інших меблів він не памятає. В квітні 2008 року ще за життя ОСОБА_4 він заходив до них в гості, але не бачив, що ОСОБА_1 там проживав. Після смерті матері в будинку ОСОБА_6 сам робив ремонт.

Частиною 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК не заявив про відмову від неї. Тобто місце проживання спадкодавця також повинно бути постійним і для спадкоємця.

Згідно ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", місце проживання - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, а місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

Відповідно до ст.ст. 1218, 1220, 1221, 1223, 1258 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

З довідки Квартального комітету № 10 виконкому Роменської міської ради від 4 жовтня (без року) вбачається, що позивач ОСОБА_1, зареєстрований за адресою: м. Ромни, 1-й пров. Гвардійської, 22, але фактично з травня 2008 року проживає разом з матірю ОСОБА_4 та братом ОСОБА_6 за адресою: м. Ромни, 1-й пров. Гвардійської, 20, і продовжував проживати за цією адресою і після смерті матері 15.02.2009 року, до листопада 2009 року (а.с. 14, 101).

Але, суд не приймає дану довідку як достовірний доказ щодо постійного проживання позивача зі спадкодавцем матірю ОСОБА_4, оскільки достовірність даної довідки в судовому засіданні не підтвердив сам позивач, який пояснив, що став проживати з матірю в її домі з початку чи з грудня 2008 року і до кінця 2009 року.

Крім того, свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12 і ОСОБА_21 в своїх поясненнях вказали, що в будинку матері позивача було лише дві жилі кімнати і два спальних місця, а в будинку окрім матері, ще також проживав син ОСОБА_6. І де саме міг спати ще й позивач ОСОБА_1 вони не знають. Зокрема свідок ОСОБА_12 також пояснював, що позивач з дружиною доглядав за матірю, а коли з дружиною сварився, то йшов жити до матері, а потів повертався додому, що не свідчить про його постійне місце проживання з матірю на час її смерті.

Свідок ОСОБА_14 і ОСОБА_17 в суді не підтвердили точний період коли саме позивач проживав з матірю. А свідок ОСОБА_15 пояснила, що позивач ОСОБА_1 тимчасово з травня чи червня 2008 року (хоча про цей період позивач заперечив в суді) проживав в будинку матері і брата, і ці відомості йому стали відомі зі слів інших людей, тобто особисто він не міг нічого підтвердити.

Свідки ОСОБА_22 і ОСОБА_18 син та дружина позивача відповідно, пояснювали, що ОСОБА_1 з травня 2008 року пішов жити до матері ОСОБА_4 із-за сварки з ОСОБА_18 Він тоді взяв з собою тільки особисті речі і періодично приходив додому щоб взяти їжу. Позивачу було у матері вигідно жити, так як у нього була можливість там вживати з братом ОСОБА_6 спиртні напої.

Тобто, звідси вбачається, що позивач, йдучи жити до матері, не мав на меті постійно там проживати, більша частина його речей залишилася в будинку за його зареєстрованим місцем проживання, бо він взяв з собою тільки необхідне, а іншою метою проживання в матері було безперешкодне вживання з його братом ОСОБА_6 алкогольних напоїв, на грунті чого у нього з дружиною і виникали сварки.

Отже, зі змісту вищезазначеного вбачається, що позивач періодично міг проживати зі спадкодавцем у зв'язку з доглядом за нею чи з іншою метою, що не свідчить про переїзд до неї на постійне місце проживання.

Окрім цього, в судовому засіданні була оглянута цивільна справа окремого провадження за заявою ОСОБА_6 брата позивача, який прийняв і оформив спадщину після матері, про встановлення факту родинних відносин з нею, і зокрема, в матеріалах справи є довідка квартального комітету № 10 виконкому Роменської міської ради від 30.12.2009 року, з якої вбачається, що мати ОСОБА_6 ОСОБА_23, яка померла 15 лютого 2009 року, на момент смерті проживала в м. Ромни по 1-му пров. Гвардійської, 20, і на момент її смерті за вказаною адресою проживав її син ОСОБА_6 Тобто про проживання в той час з матірю її сина ОСОБА_1 позивача по справі, в довідці мова не йшла.

Цю довідку видав один і той же голова квартального комітету № 10 ОСОБА_12, який в суді давав суперечливі свідчення про те, що ОСОБА_24 приїхав до матері тільки на її похорони і одночасно, що жив він на її пенсію і побив один раз матір.

Враховуючи правову позицію Верховного Суду України, викладену у Постанові Пленуму № 2 від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" про зміну постійного місця проживання може свідчити повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення тощо.

Доказів наявності таких обставин позивач ОСОБА_1 не надав, а навпаки, з його пояснень та з пояснень свідків відомо, що основні речі він не перевозив, за комунальні послуги в будинку матері сплачував не він, а його брат ОСОБА_24, що підтверджує висновки суду про обумовленість періодичного проживання зі спадкодавцем необхідністю догляду за нею, і сваркою з дружиною, а не зміною постійного місця проживання позивача, оскільки і на даний час, як відомо з пояснень дружини і сина, позивач проживає окремо від дружини в літній кухні.

Таким чином, позивач в порушення ст. 60 ЦПК України не надав достатньо доказів щодо встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

А враховуючи те, що в судовому засіданні не знайшли підтвердження доводи позивача про його постійне спільне місце проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, то його позовні вимоги в частині визнання недійним свідоцтва про право на спадщину за законом і визнання права власності на ? частину спадщини також задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 256, 259 ЦПК України, ст.ст. 1218, 1220, 1221, 1223, 1258, 1268 ЦК України, ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Роменська міська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Роменського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про встановлення факту постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем за однією адресою на час відкриття спадщини, визнання недійним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права власності на ? частину спадщини відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Роменський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: підпис...

Копія вірна:

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_25