Номер провадження: 22-ц/785/2179/16
Головуючий у першій інстанції Кириченко П.Л.
Доповідач Колесніков Г. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Колеснікова Г.Я.,

суддів - Вадовської Л.М., Плавич Н.Д.,

при секретарі - Коноваленко Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 червня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2007 року ОСОБА_5 звернулася до суду із вказаним позовом, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 з 28 грудня 1968 року.

В період шлюбу вони у 1990 році придбали та оформили на ОСОБА_4:

-земельну ділянку площею 0,100 га за адресою: АДРЕСА_1

-? частину домоволодіння АДРЕСА_2

Зазначала, що на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 06 травня 2004 року був здійснений поділ вказаного домоволодіння між ОСОБА_4 та його братом ОСОБА_6, внаслідок якого її чоловіку виділено у приватну власність 48/100 частин вказаного домоволодіння.

Посилаючись на те, що вона та відповідач не можуть досягнути домовленності про користування спільним сумісним майном, позивач просила його поділити, виділивши їй у приватну власність земельну ділянку, вказану вище, та залишити у приватній вланості ОСОБА_4 домоволодіння у м.Рівне.

Відповідач з позовом погодився.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 червня 2007 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 23 червня 2015 року про часткове відновлення провадження у вказаній цивільній справі, позов ОСОБА_5 про поділ майна подружжя задоволено.

Виділено ОСОБА_5 у власність земельну ділянку площею 0,100 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с.8,9).

Додатковим рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 січня 2016 року виділено у приватну власність ОСОБА_4 48/100 частин домоволодіння, яке складається з:

- літ. «А-1» жила 1-4 вартістю 4821 грн.;

- літ. «А-1» жила 1-6 вартістю 3466 грн.;

- літ. «а.2» добудова вартістю 252 грн.;

- літ. «а.3» ганок вартістю 163 грн.;

- ? літ.№1 огорожа вартістю 454,5 грн.;

- ? літ.1 замощення вартістю 747,5 грн.,

а всього вартістю 9904 грн., розташованого за адресою: м.Рівне, вул.В.Стуса, 18-а, що перебуває на земельній ділянці площею 389,3 кв.м., яка знаходиться у приватній власності (а.с.90-91).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 просить рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 червня 2007 року змінити та визнати за ОСОБА_5 право власності на ? частку земельної ділянки площею 0,100 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Неправильність рішення суду першої інстанції обгрунтовано тим, що:

-справа розглянута без повідомлення та у відсутність ОСОБА_4;

-виділення ОСОБА_4 у власність всієї земельної ділянки здійснено у спосіб не передбачений СК України ( а.с.11-14).

Додаткове рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 січня 2016 року ОСОБА_4 та його представником ОСОБА_3 не оскаржено.

Позивач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином, що відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи у її відсутність ( а.с.106).

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_3, який підтримав доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали відновленої цивільної справи № 2-1394/07, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

При вирішенні спору суд першої інстанції керувався тим, що подружжя ОСОБА_5 за час шлюбу нажило майно, зазначене в позовній заяві ОСОБА_5, зокрема, земельну ділянку площею 0,100 га в Овідіопольському районі Одеської області і 48/100 частин домоволодіння в м.Рівне., та поділив порівну вказане майно, присудивши позивачці земельну ділянку, а відповідачу - будинок.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду з огляду на наступне.

Встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі з 29 грудня 1968 року, який розірвано на підставі рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 лютого 2014 року. Сторони припинили спільне проживання у вересні 2009 року ( а.с.17,18,66).

Відповідно до положень ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, що діяв на момент набуття права власності на земельну ділянку та житловий будинок, майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Аналогічна норма міститься й у ст.69 Сімейного кодексу України, що набрав чинності з 1 січня 2004 року.

Земельна ділянка площею 0,100 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 була придбана під час перебування сторін у шлюбі - 30 вересня 1999 року за нотаріально посвідченим договором купівлі - продажу, укладеним між ОСОБА_7 і ОСОБА_4, та оформлена на імя останнього згідно з державним актом від 12 листопада 2001 року (а.с. 65,67).

Крім того, встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 06 травня 2004 року задоволено позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про поділ домоволодіння та про встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Виділеноу приватну власність ОСОБА_4 частину в будинку АДРЕСА_2 таку частину майна, а саме:

-літ. «А-1» жила 1-4 вартістю 4821 грн.;

-літ. «А-1» жила 1-6 вартістю 3466 грн.;

-літ. «а.2» добудову вартістю 252 грн.;

-літ. «а.3» ганок вартістю 163 грн.;

-? літ.№1 огорожа вартістю 454,5 грн.;

-? літ.1 замощення вартістю 747,5 грн.,

а всього майна на суму 9904 грн., що складає 48/100 будинковолодіння.

Встановлено порядок користування земельною ділянкою за яким ОСОБА_4 виділено у користування земельну ділянку за вказаною вище адресою площею 333 кв.м., а також виділено у спільне користування разом із ОСОБА_6 земельну ділянку за цією ж адресою площею 254 кв.м.( а.с.64).

Із мотивувальної частини зазначеного рішення вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (які є братами) 27 листопада 1999 року за договором купівлі - продажу придбали у свого батька ОСОБА_8 житловий будинок за адресою АДРЕСА_2

Таким чином матеріалами справи беззаперечно встановлено, що вказані вище земельна ділянка в Одеській області та частина житлового будинку в м.Рівне були придбані подружжям ОСОБА_6 у період шлюбу та належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від того на кого воно оформлено.

Відповідно до положень ч.1 ст. 69 СК України, що набрав чинності з 1 січня 2004 року, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною 1 ст. 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Встановлено, що письмова домовленість між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 щодо розміру часток кожного в спільній сумісній власності подружжя відсутня, шлюбний договір не укладався, відтак, у сенсі положень ч. 1 ст. 70 СК України частки майна ОСОБА_4 як чоловіка та ОСОБА_5 як дружини є рівними.

Оцінка спірного майна в суді першої інстанції не проводилась, оскільки ОСОБА_4 погодився з варіантом поділу майна, запропонованого ОСОБА_5

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанціїї, відповідно до правил ч. 4 ст. 10 ЦПК України, роз'яснив представнику ОСОБА_4 ОСОБА_3, який є спеціалістом в галузі права, можливість оскаржити додаткове рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 січня 2016 року та заявити клопотання про отримання даних про реальну оцінку вартості спірного майна.

Проте скористатися роз'ясненим правом представник відповідача бажання не виявив.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що суд першої розглянув справу без повідомлення ОСОБА_4 та у його відсутність є надуманими та не підтверджені будь - якими належними і допустимими доказами.

Разом з тим, із змісту вступної, описової та мотивувальної частин рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 червня 2007 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 23 червня 2015 року про часткове відновлення провадження у вказаній цивільній справі, вбачається, що справа була розглянута за участю відповідача ОСОБА_4, який, надавши пояснення, погодився з позовом, що сторони досягли домовленності про поділ спільної сумісної власності у спосіб, запропонований позивачкою (а.с.9).

Встановлення апеляційним судом протилежного свідчило б про ухвалення судом першої інстанції завідомо неправосудного рішення, тобто скоєння головуючим у справі суддею злочину.

Враховуючи те, що суд першої інстанціїї у повній мірі з'ясував характер спірних правовідносин, правильно встановив фактичні обставни справи та дав належну оцінку наявним у справі доказам, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 4 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 червня 2007 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з момнту її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя апеляційного суду

Одеської області Г.Я. Колесніков