АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Доповідач - Ратнікова В.М.
№ 22-ц/796/4703/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Невідомої Т.О.

- Соколової В.В.

при секретарі - Меженко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 на заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 07 вересня 2015 року в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк Національний кредит" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 07 вересня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Національний кредит» заборгованість за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №05.1-Зф/2014/2-1 від 13.01.2014 року в розмірі 1 370 677,90 грн. та судові витрати в розмірі 3 654,00грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 просить скасувати заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 07 вересня 2015 року та постановити нове рішення про відмову Публічному акціонерному товариству "Банк Національний кредит" в задоволені позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості по кредиту .

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення суду прийняте з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що, задовольняючи позов та, стягуючи з відповідача на користь позивача заборгованість по кредиту, суд першої інстанції не врахував, що умови договору про надання кредиту в доларах США є несправедливими, значно погіршують становище відповідача по відношенню до банку, так як курс долара по відношенню до гривні збільшився, що призвело до збільшення відповідальності боржника. Вказані обставини, відповідно до вимог ст. 215 ЦК України, є підставою для визнання договору недійсним. Не враховані судом при ухваленні рішення і вимоги ст. 551 ЦК України, які передбачають зменшення розміру неустойки за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про стягнення заборгованості по кредиту в іноземній валюті, суд першої інстанції не перевірив наявність у позивача індивідуальної ліцензії на здійснення валютних операцій.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 повторно не з»явились, про день та час слухання справи судом повідомлялись у встановленому законом порядку, доказів на підтвердження неявки в судове засідання з поважних причин ні в перше судове засідання 07.04.2016 року, ні в дане судове засідання суду не надали, а тому, колегія суддів вважає можливим розгляд справи у їх відсутності.

Представник позивача Публічного акціонерного товариства "Банк Національний кредит" Шох Сергій Миколайович проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з слідуючих підстав.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова, установа зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 13.01.2014 року між ПАТ «Банк національний кредит» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 05.1 -Зф/2014/2-1, відповідно до якого банк зобов'язався надавати позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості. платності та цільового характеру використання, окремими частинами (траншами) в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 787 528,00 гривень, із встановленою платою за користування кредитом у розмірі 21,0 % процент річних (з можливістю перегляду розміру процентної ставки кожні три місяці кредитування) та комісій, в розмірі та порядку, зазначеному в додатку №1 до цього договору, що є його невід'ємною частиною, з кінцевим терміном повернення всієї заборгованості за кредитним договором до 12.01.2015 року або достроково у випадках, передбачених кредитним договором.

Відповідно до п. 2.4.5. кредитного договору, сплата процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно у валюті наданого кредиту не пізніше 05 (п'ятого) числа місяця, наступного за звітним, в якому нараховані проценти, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі.

Позивачем виконано умови кредитного договору - відповідно до п. 2.1. кредитного поговору надано позичальнику ОСОБА_2 кредитні кошти в розмірі 787528,00 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку та заявою позичальника.

Відповідачем порушено умови кредитного договору і, в термін до 12.01.2015 року, не повернуто позивачу заборгованість за кредитом та не сплачено проценти за користування кредитними коштами.

Станом на 13.03.2015 року розмір заборгованості за кредитом становить 739 586,63 грн., за процентами- 44 159,39 грн. В добровільному порядку відповідач заборгованість не погашає, а тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення вказаної заборгованості та штрафних санкцій в судовому порядку.

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» заборгованість по кредиту в розмірі 739 586,63 грн., заборгованість за процентами- 44 159,39 грн., суд 1-ї інстанції посилався на те, що відповідачем не виконуються умови кредитного договору щодо своєчасного погашення кредиту, відсотків за користування кредитом, а тому позовні вимоги Публічного акціонерного товариства « Банк національний кредит» є обґрунтованими.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду 1-ї інстанції зроблений на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів на в повній мірі відповідає вимогам закону.

Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до пунктів 3.3.6 та 3.3.7 кредитного договору, позичальник зобов'язаний сплачувати проценти за використання кредиту в порядку, визначеному п.п. 1.1.1, 2.4, 2.10 цього договору та комісії в розмірах та в порядку , передбачених цим договором: своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п.п. 1.1, 2.4, 3.3.11 цього договору.

Строк дії договору кредиту закінчився 12 січня 2015 року, станом на 13.03.2015 року розмір заборгованості за кредитом становить 739 586,63 грн., за процентами - 44 159,39 грн. і відповідачем не погашається, а тому суд першої інстанції прийшов до вірного та обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_2, як з боржника, на користь позивача заборгованості по тілу кредиту в сумі становить 739 586,63 грн., за процентами - 44 159,39 грн.

Згідно п.3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом: сплата неустойки.

Пунктом п. 4.1. кредитного договору передбачено, що у разі прострочення позичальником строків слати процентів, визначених пп.2.4..2.10. цього договору, комісій, передбачених умовами цього договору, а також прострочення строків повернення кредиту (траншів кредиту), визначених пп. 1.1., 3.2.3., 3.3.7.1. цього договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення.

Згідно п. 4.2. кредитного договору, у разі порушення позичальником вимог п. п. .3.2.-3.3.13. цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити кредитору штраф у розмірі (три) проценти від суми фактичної заборгованості за кредитом та нарахованими процентами, за кожний випадок.

Оскільки факт не виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань по договору кредиту достовірно встановлений, то суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача неустойки за порушення зобов»язання

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Задовольняючи позовні вимоги Публічного акціонерного товариства « Банк національний кредит» про стягнення з ОСОБА_2 3 % річних від простроченої суми процентів та кредиту та інфляційних втрат за час прострочки сплати процентів та кредиту на підставі ст. 625 ЦК України, суд першої інстанції вірно послався на те, що грошове зобов»язання відповідачкою не виконується, а тому є всі підстави для стягнення з неї на користь позивача штрафних санкцій за невиконання грошового зобов»язання..

Правильність здійснених розрахунків вказаних платежів відповідачем не оспорюється.

Доводи апеляційної скарги про те, що, задовольняючи позов та, стягуючи з відповідача на користь позивача заборгованість по кредиту, суд першої інстанції не врахував, що умови договору про надання кредиту в доларах США є несправедливими, значно погіршують становище відповідача по відношенню до банку, так як курс долара по відношенню до гривні збільшився, що призвело до збільшення відповідальності боржника і вказані обставини, відповідно до вимог ст. 215 ЦК України, є підставою для визнання договору недійсним, колегія суддів вважає безпідставними, так як вони не ґрунтуються на встановлених обставинах справи та досліджених в судовому засіданні доказах, з яких вбачається, що ОСОБА_2 за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №05.1-Зф/2014/2-1 від 13.01.2014 року отримала кредит в національній валюті в розмірі 787 528,00 гривень, а не в доларах США, як зазначається в апеляційній скарзі.

Не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і доводи апеляційної скарги про те, що судом при ухваленні рішення не були також враховані вимоги ст. 551 ЦК України, яка передбачає зменшення розміру неустойки за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, що мають істотне значення, так як розмір неустойки не перевищує розміру заборгованості по кредиту .

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що вирішуючи питання про стягнення заборгованості по кредиту в іноземній валюті, суд першої інстанції не перевірив наявність у позивача індивідуальної ліцензії на здійснення валютних операцій, оскільки кредит був наданий відповідачу в національній валюті гривні і, відповідно, заборгованість була стягнута в національній валюті, а тому суд не повинен був перевіряти наявність у банку ліцензії на здійснення валютних операцій.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги необхідно відхилити, а рішення Печерського районного суду м.Києва від 07 вересня 2015 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Печерського районного суду м.Києва від 07 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді :