Справа № 591/663/16-ц
Провадження № 2/591/874/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2016 року

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Грищенко О.В., секретаря Ханюкової-Липової І.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго», про захист прав споживача, визнання невідповідності ціни за надані послуги, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що він є власником домоволодіння та згідно з договором від 24.11.2011 року користується послугами з електропостачання, що надає йому відповідач, які своєчасно оплачує. В отриманій за лютий 2015 року квитанції було зазначено борг за спожиту електричну енергію в сумі 52 250 грн. Вважає, що ціну спожитої електроенергії визначено неналежним чином, тому його права як споживача послуг порушені. Просив визнати невідповідність ціни за надану електроенергію в сумі 52 250 грн.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, пояснив, що працівники ПАТ «Сумиобленерго», встановили йому 17.10.2012 року новий прилад обліку електричної енергії за адресою с. В.Сироватка, вул. Бобрицька, 1, після чого контролери ПАТ «Сумиобленерго» щомісяця знімали показання та він отримував квитанції на оплату отриманих послуг, які регулярно сплачував. Після виявлення недоплати за спожиту електричну енергію в сумі 52 250 грн. була проведена експертиза та встановлено, що вказаний прилад обліку є придатним для експлуатації, але зясовано, що він має семи розрядний лічильний механізм, а відповідачем виписувалися рахунки без урахування останньої цифри його показників, що призвело до неповної оплати. В той же час вважає, що відповідачем виставлено йому до оплати завищену суму за кількість електроенергії, яку він фактично не споживав та не міг спожити в таких обсягах, а тому просив задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що позивачем не надано жодних доказі на підтвердження своїх вимог, і на цій підставі просив в задоволенні позову відмовити.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Згідно з договором від 24.11.2011 року, укладеного з ПАТ «Сумиобленерго», ОСОБА_1 є споживачем послуг з електропостачання та за адресою с. В.Сироватка Сумського району, вул. Бобрицька, 1 користується електричною енергією (а.с.5).

Встановлено, що згідно з актом опломбування розрахункових засобів обліку № 41 від 17.10.2012 року позивачу за вказаною адресою був встановлений прилад обліку електричної енергії тип ЦЭ 6803 та зафіксовано його показники 003224. (а.с.7).

Згідно з актом № 011 експертизи приладу обліку електричної енергії від 19.01.2016 року цей лічильник має семи розрядний лічильний механізм без дробової частини.

У звязку з цим проведено коригування та донараховано за період з 17.10.2012 по 04.12.2015 р. спожитої електроенергії 54 839 кВт/год, що підтверджується актом коригування від 28.01.2016 року та розрахунком, за яким відповідач повинен сплатити відповідачу за спожиту електроенергію 52 139,90 грн.

В якості доказу на підтвердження своїх вимог позивач надав суду копії квитанцій, які він отримував на оплату послуг від відповідача (а.с.6).

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами ЦК України, Закону України „Про електроенергетику та Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ від 26.07.1999 р. № 1357.

Згідно з ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобовязується надавати другій стороні (споживачу) енергетичні ресурси, передбачені договором, а споживач зобовязується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно з п. п. 19 Правил розрахунки за спожиту електричну енергію повинні здійснюватися на підставі показань приладів обліку.

Відповідно до п. 42 ПКЕЕН споживач зобовязаний невідкладно повідомляти енергопостачальника про недоліки в роботі приладу обліку; оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Відповідно до п. 12 Договору Споживач зобовязаний щомісячно сплачувати за фактично спожиту електричну енергію.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Таким чином, на думку суду, позивачем не надано належних доказів на підтвердження заявлених вимог. Як встановлено в судовому засіданні, у позивача виникла недоплата за спожиті послуги за період з 17.10.2012 по 04.12.2015 р. спожитої електроенергії 54 839 кВт/год, що підтверджується актом коригування від 28.01.2016 року та розрахунком, за яким відповідач повинен сплатити відповідачу за спожиту електроенергію 52 139,90 грн. Ці докази відповідача позивачем не спростовані. Суд не може взяти до уваги доводи позивача про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, оскільки ця недоплата утворилася з вини працівників відповідача. Суд вважає, що у даному випадку позивачем обрано неналежний спосіб захисту.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту законних прав та інтересів громадян визначені в ст.16 ЦК України. За змістом цієї норми, заявлені позовні вимоги є неналежним способом захисту. Позивач, звернувшись до суду з цим позовом не довів, яке саме законне право порушене направленням на його адресу квитанції про оплату, в якій зазначена спірна сума 52 139,90 грн. Виходячи з практики Верховного Суду України (постанова від 06.06.2011 р. № 6-4цс-11), оскарження ціни за надану електроенергію в сумі 52 250 грн., яка вказана під час формування квитанції на оплату, яка в свою чергу не встановлює для споживача будь-яких прав і обовязків, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав. Зокрема, квитанція є лише фіксацією суми, яку споживачу рекомендовано сплатити за отримані послуги, а оскарження квитанції не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав. Таким чином, отримання позивачем квитанції, в якій вказана оспорювана сума, не встановлює для позивача обовязків, а є лише рекомендацією сплатити нараховані платежі. На думку суду, позивач у разі звернення до нього з позовом ПАТ „Сумиобленерго про стягнення зазначених в квитанції сум, мав би можливість навести доводи, викладені ним в межах даної справи, в якості своїх заперечень проти стягнення з нього нарахованих сум.

Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, у звязку з необґрунтованістю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 714 ЦК України, Законом України „Про електроенергетику, п. п. 19, 42 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених ПКМУ від 26.07.1999 р. № 1357, ст. ст. 3, 130, 174, 197, 209, 215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у звязку з необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана особою яка була присутня при оголошенні рішення суду протягом 10 днів з дня його оголошення а особою яка не брала участі в розгляді справи протягом 10 днів з дня отримання копії рішення до судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо скаргу не було подано.

Суддя О.В.Грищенко