Справа №509/2291/14-ц
Провадження №2/521/2282/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2016 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Поліщук І.О.,

при секретарі Святецькій І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Садівничого кооперативу «Таїр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за користування електричної енергії та розірвання договору,

В С Т А Н О В И В:

Представник Садівничого кооперативу «Таїр» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за користування електричної енергії та розірвання договору, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиту електроенергію в розмірі 3 316,69 гривень; розірвати договір від 28.11.2008 року на подачу електроенергії по електромережі СК «Таїр», а також стягнути з відповідача витрати повязані з наданням правової допомоги у розмірі 2000 гривень. Свій позов представник позивача обґрунтовує тим, що СК «Таїр» є споживачем електричної енергії на підставі договору від 18.03.2008 року № И 1226 з ВАТ «Одесаобленерго» в особі Іллічівського РЕМ «Про постачання електроенергії» та відповідно до п. 2.3.3., ч.2 СК «Таїр» зобов'язаний оплачувати постачальнику електричної енергії вартість спожитої електричної енергії садівничим кооперативом та його членами. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 18.11.2004 року та договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17.06.2004 року ОСОБА_1 є власником земельної ділянки №280 площею 0,060 га., яка розташована за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р-н, смт. Таїрове, СК «Таїр». У свою чергу член кооперативу ОСОБА_1 28.11.2008 року уклав із садівничим кооперативом договір на подачу електроенергії по електромережі СК «Таїр», згідно якого постачальник електроенергії забезпечує постачу електроенергії через електромережу СК «Таїр» до будівлі (будинку) ОСОБА_1, розташованої на земельній ділянці №280, а відповідач зобов'язався своєчасно оплачувати вартість спожитої електричної енергії. ОСОБА_2 були сплачені кошти за спожиту електроенергію до показника лічильника 14 695 кВт., але на теперішній час показники лічильника становлять 23 757 кВт., тобто ОСОБА_1 не сплатив за спожиті 9 062 кВт., що становить суму боргу перед СК «Таїр» у розмірі 3 316,69 гривень, яку в добровільному порядку відповідач сплачувати відмовляється, тому позивач вимушений звернутися з наступним позовом до суду.

В судовому засіданні представник СК «Таїр» позовні вимоги, викладені в позовній заяві, підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та показав суду, що сплатив повністю Іллічівському РЕМ вартість спожитої ним електричної енергії. Відповідач пояснив, що приносив грошові кошти за користування електричною енергією ОСОБА_3, якого визнає головою правління СК «Таїр». В свою чергу ОСОБА_3 видавав йому квитанцію та вносив гроші шляхом сплати через банк на рахунок Іллічівського РЕМ. Відповідач в судовому засіданні пояснював суду, що не погоджується з заявленими до нього позовними вимогами, тому що ніяких боргів перед СК «Таїр» на має.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши інші матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки № 280 площею 0,060 га, яка розташована за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р-н, смт. Таїрове, СК «Таїр», що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА №161978.

Згідно Статуту садівничого кооперативу «Таїр», затвердженого загальними зборами від 21.03.1998 року, він об'єднує 401 власників земельних ділянок для організації колективного садівництва та житлового будівництва. У своєї діяльності кооператив керується, у тому числі, Законом «Про кооперацію», Законом «Про об'єднання громадян», цим Статутом та є юридичною особою.

18 березня 2008 року між Відкритим Акціонерним Товариством «Одесаобленерго» в особі Іллічівського РЕМ та Садівничим кооперативом «Таїр» укладений договір про постачання електричної енергії № И 1226, відповідно до якого постачальник електроенергії Іллічівський РЕМ продає СК «Таїр» електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок, а СК «Таїр» зобов'язується оплачувати вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. До вказаного договору вносились зміни наробились доповнення, вказаний договір є чинним, недійсним не визнавався. Позивач є юридичною особою, яка зареєстрована в установленому законом порядку.

28 листопада 2008 року член СК «Таїр» ОСОБА_1, дільниця №208 уклав з кооперативом договір на подачу електроенергії по електромережі СК «Таїр» до будівлі (будинку) ОСОБА_1, розташованої на дільниці №208 та зобов'язався здійснювати своєчасну сплату за спожиту електроенергію на розрахунковий рахунок або в касу СК «Таїр» вартість спожитої електричної енергії не пізніше 15 числа кожного місяця.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, ст. 528 ЦК України передбачено, що виконання обов'язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов'язання не випливає обов'язок боржника виконати зобов'язання особисто. У цьому разі кредитор зобов'язаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою. З вимоги №10/02 від 5 лютого 2014 року, яка була направлена головою СК «Таїр» ОСОБА_4 на імя ОСОБА_1, вбачається, що відповідачем було сплачено за спожиту електроенергію лише до показника лічильника 14 695 КВт. На даний час показник лічильника відповідача становить 21 916 КВт., тобто відповідач не сплатив за спожиті 7 221 КВт, що становить суму боргу перед СК «Таїр» у розмірі 2 642,89 грн. Згідно договору на подачу електроенергії по електромережі СК «Таїр» від 28.11.2008 року вбачається, що член кооперативу зобов'язаний здійснювати сплату за спожиту електроенергію на розрахунковий рахунок або до каси СК «Таїр».

Представник позивача звертаючись до суду з вказаним позовом в обгунтування позовних вимог зазначав, що між позивачем та відповідачем існують договірні відносини, що підтверджується договором між сторонами укладеним 28.11.2008 року, звертав увагу на факт передачі електричної енергії від сети позивача до земельної ділянки відповідача, що не оспорюється відповідачем, надав суду копію витягу з особового рахунку відповідача, з якого можна зробити висновок, що останній раз відповідач вносив плату за електричну енергію, як передбачено договором від 28 листопада 2008 року у вересні 2011 року, тому за підрахунками позивача за період з жовтня 2011 року по травень 2014 року ОСОБА_1 не сплачено за спожиті 9062 кВт. електричної енергії, що становить суму боргу 3316,69 гривень. Вартість 1 кВт. електроенергії встановлено рішеннями загальних зборів.

Стороною відповідача суду надано докази про зарахування грошових коштів, які були внесені ОСОБА_3 через установу банку на розрахунковий рахунок Ілічічіського РЕМ від імені СК «Таїр» на виконання умов договору від 18 березня 2008 року, копії журналу якій вівся ОСОБА_3Д, згідно з записами в якому відповідач ОСОБА_5 за період з жовтня 2011 року по травень 2014 року особисто сплатив грошову суму у загальному розмірі 2499 гривень (жовтень 2011 року 54 гривні, грудень 2011 року 55 гривень, січень 2012 року 73 гривні, березень 2012 року 73 гривні, червень 2012 року 20 гривень, серпень 2012 року 55 гривень, листопад 2012 року 54 гривні + 108 гривень, грудень 2012 року 109 гривень + 109 гривень, січень 2013 року 150 гривень, лютий 2013 року 127 гривень, квітень 2013 року 54 гривні, травень 2013 року 100 гривень, червень 2013 року 100 гривень, липень 2013 року 91 гривня + 73 гривні, серпень 2013 року 55 гривень, вересень 2013 року 91 гривня, жовтень 2013 року 102 гривні, листопад 2013 року 149 гривень + 36 гривень, грудень 2013 року -146 гривень, січень 2014 року 219 гривень, березень 2014 року 147 гривень, травень 2014 року 149 гривень), яка разом з іншими грошовими коштами внесеними членами КС «Таїр» і була перерахована ОСОБА_3 на розрахунковий рахунок Іллічівського РЕМ. Суд вважає, що надані стороною відповідача докази слід врахувати при розгляді даної справи, тому що грошові кошти внесені від СК «Таїр» на рахунок Іллічівського РЕМ хоча і неналежною посадовою особою ОСОБА_3, разом з тим, відповідно зменшували суму боргу за електропостачання як мала б бути сплачена СК «Таїр» за вказаний період. Суд вважає, що присудження вказаної суми до сплати ОСОБА_1 приведе до повторної спати однієї тієї ж суми відповідачем, що значно порушить права відповідача, який є особою пенсійного віку.

Отже, позов Садівничого кооперативу «Таїр» в частині стягнення заборгованості з відповідача вартості спожитої електричної енергії в розмірі 3 316,69 грн. підлягає частковому задоволенню, а тому з врахуванням доводів викладених у мотивувальній частині рішення суд присуджує до стягнення з відповідач на користь СК «Таїр» грошові кошти у сумі 817,69 гривень (3316,69 2499).

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача також необхідно стягнути на користь позивача пропорційно задоволеним позовним вимогам вартість сплаченого судового збору у розмірі 81 гривня 70 копійок.

Що стосується позовних вимог про розірвання договору від 28.11.2008 року та стягнення витрат на правову допомогу, то дані вимоги є необґрунтованими та недоведеними.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

У відповідності до положень ст. 615 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною договору та інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору.

Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні не встановлено законних підстав для розірвання договору на подачу електроенергії по електромережі СК «Таїр» від 28.11.2008 року, не має їх і в матеріалах справи.

Відповідно до положень ст.ст. 84, 88 ЦПК України судові витрати на правову допомогу це фактично понесені стороною і документально підтвердженні витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права під час вирішення цивільної справи. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року №590 «Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» затверджено граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних справ.

Додатком до даної постанови визначено, що розмір компенсації витрат, пов'язаних із правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не перевищує суму, що обчислюється відповідно до того, що зазначеній особі виплачується 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи.

Позивач надав до матеріалів справи товарний чек без № від 12 травня 2014 року, який видав адвокат ОСОБА_6 на суму 2000 грн. за надання правової допомоги по справі за позовом СК «Таїр» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків.

Однак, в матеріалах справи відсутній відповідний розрахунок кількості годин, які затратив адвокат для надання правової допомоги у даній справі, тому суд позбавлений можливості визначити розмір витрат позивача на правову допомогу.

Отже, з урахуванням наведеного, суд вважає, що зазначені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 11, 526, 528, 611, 615 ЦК України, ст.ст. 5-8, 10, 11, 15, 57-60, 62, 64, 84, 88, 195, 196, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, Постановою КМУ від 27 квітня 2006 року №590 «Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Садівничого кооперативу «Таїр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за користування електричної енергії та розірвання договору задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Садівничого кооперативу «Таїр» заборгованість за спожиту електроенергію у розмірі 817 (вісімсот сімнадцять) гривень 69 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Садівничого кооперативу «Таїр»суму сплаченого судового збору у розмірі 81 (вісімдесят одна) гривня 70 копійок.

В решті частини позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області в десятиденний строк.

Головуючий: