Справа № 236/1180/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2016 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Бєлоусова А.Є.,

при секретарі Грицай Н.І.,

за участю:

заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лиман цивільну справу за заявою окремого провадження ОСОБА_1, заінтересована особа - відділ ДРАЦС Краснолиманського МУЮ у Донецькій області, про встановлення факту смерті особи у певний час,

В С Т А Н О В И В:

23.05.2016 року до Краснолиманського міського суду Донецької області звернулась ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту смерті свого чоловіка ОСОБА_2. Заявниця повідомляє, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Донецьку Донецької області помер її чоловік. Заявниця отримала на підтвердження факту смерті ОСОБА_2 лікарське свідоцтво про смерть № 32 від ІНФОРМАЦІЯ_1 року, видане Комунальною установою «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 7 м. Донецька».

ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою із зони проведення АТО та на теперішній час зареєстрована у м. Красний Лиман Донецької області. В травні 2016 року вона звернулась до відділу ДРАЦС Краснолиманського МУЮ у Донецькій області із заявою про реєстрацію факту смерті ОСОБА_2, однак територіальним органом ДРАЦС було повідомлено про неможливість здійснити державну реєстрацію факту смерті фізичної особи з причини відсутності у заявника необхідних медичних документів встановленої законодавством України форми.

З огляду на це, ОСОБА_1 була змушена звернутись до суду задля встановлення факту смерті свого чоловіка ОСОБА_2 із заявою в порядку окремого провадження; просить встановити факт смерті фізичної особи у певний час.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заяву окремого провадження підтримала, просила її задовольнити, надала пояснення, аналогічні викладеним у поданій заяві.

Відділ ДРАЦС Краснолиманського МУЮ у Донецькій області було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи судом, проте представник заінтересованої особи для участі в судовому засіданні не прибув, надав заяву про розгляд справи без участі представника заінтересованої особи; заперечень проти задоволення заяви заінтересованою особою висловлено не було(а.с.23).

Суд, вислухавши пояснення заявниці, допитавши свідка, дослідивши письмові матеріали по справі, встановив наступні обставини і визначив відповідні до них правовідносини.

Відповідно до наданого заявником свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1, виданого 09.01.1965 року Куйбишевським райбюро ЗАГС м. Донецька, ОСОБА_1 09.01.1965 року уклала шлюб з ОСОБА_2 (а.с. 26).

ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року в ст. Ярославська Лабінського району Краснодарського краю, РСФРР (а.с. 26); був зареєстрований та фактично мешкав за адресою АДРЕСА_1(а.с.11); мав поважний вік, останнім часом, приблизно з серпня 2014 року, страждав на захворювання серцево-судинної системи та легенів погано пересувався, обстежувався за станом здоров'я в лікарні № 23 м. Донецька. З причини тяжкої хвороби ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Донецьку Донецької області, факт смерті відображено в наданому заявником лікарському свідоцтві про смерть № 32 від ІНФОРМАЦІЯ_1 року, виданому Комунальною установою «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 7 м. Донецька» (а.с. 14). Суд не сприймає цей документ як належний доказ з огляду на положення Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», але звертає увагу на його зміст, оскільки викладена в ньому інформація підтверджується іншими належними доказами по справі.

ОСОБА_1 зверталась до відділу ДРАЦС Краснолиманського МУЮ у Донецькій області 23.05.2016 року із заявою про реєстрацію факту смерті свого батька, однак орган ДРАЦС листом від 23.05.2016 року № 871/3.2-01-116 повідомив про неможливість здійснення реєстрації цього факту через невідповідність поданих медичних документів встановленій законодавством України формі, неможливість прийняття до розгляду документів, виданих підприємствами, установами, організаціями на тимчасово непідконтрольній українській владі території Донецької області (а.с. 19).

Обставини, викладені заявником, підтвердила допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3, яка пояснила, що є донькою ОСОБА_2, на теперішній час фактично мешкає в м. Донецьку, здійснювала тривалий догляд за батьком, який за віком та станом здоров'я не міг вже самостійно облаштувати свою життєдіяльність та побут; ОСОБА_2 тривалий час страждав на серцево-судинну хворобу та хворобу легенів, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Донецьку, похований на цвинтарі «Комінтерн» в Куйбишевському районі м. Донецька.

Суд приймає до уваги також надані заявницею для огляду виписки з медичної карти ОСОБА_2.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України встановлення факту смерті особи в певний час провадиться тільки у разі неможливості органом ДРАЦС зареєструвати факт смерті; датою смерті у цих випадках є встановлена судом у рішенні дата фактичної смерті. Суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_2, про що було видане лікарське свідоцтво про смерть.

Загальновідомою та такою, що не потребує доказування, за змістом ст. 61 ЦПК України є обставина проведення антитерористичної операції на території Донецької області та вихід частини території області (в тому числі м. Донецька) з-під контролю державної влади України.

Нормами ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено період проведення антитерористичної операції як час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; визначено територію проведення антитерористичної операції як територію України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р (зі змінами) затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, в тому числі м. Донецьк.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» в районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян; на вимогу керівників учасників антитерористичної операції підприємства, установи та організації, що знаходяться в районі проведення антитерористичної операції, частково або повністю припиняють свою роботу.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їхні посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків.

Виходячи із засад справедливості та розумності, притаманних цивільному судочинству, суд за таких обставин вважає обґрунтованим твердження заявника про неможливість отримання на території, тимчасово непідконтрольній українській владі, документів, що підтверджують факт смерті ОСОБА_2, за формою, встановленою чинним законодавством України, на теперішній час з об'єктивних причин.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Підрозділом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затв. наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5 (зі змінами) передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час;повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості відновити втрачені або знищені документи про це.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для заявниці ОСОБА_1 від встановлення факту смерті її чоловіка в певний час залежить можливість здійснення нею спадкових прав на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_2.

За таких обставин суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 в порядку окремого провадження про встановлення факту смерті особи в певний час підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене,керуючись ст. ст. 208-223, 256-259, 367 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву окремого провадження ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи у певний час задовольнити.

Встановити факт смерті гр. ОСОБА_2 (народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року в ст. Ярославська Лабінського району Краснодарського краю, РСФРР, був зареєстрований та фактично мешкав за адресою АДРЕСА_2), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Донецьку Донецької області у віці 76 років.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Краснолиманський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня рішення.

Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду відповідно до ст. ст 257-1, 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню; оскарження цього рішення не зупиняє його виконання.

Суддя -