Справа № 639/2292/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 року м. Харків

Суддя Жовтневого районного суду м. Харкова Іванова І.В. перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Жовтневий відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про визнання угоди дійсною, визнання права власності та звільнення майна з під арешту, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Жовтневий відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про визнання угоди дійсною, визнання права власності та звільнення майна з під арешту.

Дослідивши матеріали справи, вважаю за необхідне повернути позовну заяву позивачеві, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 114 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна предявляються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Як вбачається з позову ОСОБА_1 , останній просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу автомобіля, визнати за ним право власності на зазначений автомобіль та звільнити цей автомобіль з-під арешту. З позову вбачається, що спірний автомобіль знаходиться у розпорядженні позивача, який мешкає АДРЕСА_1.

Таким чином позовні вимоги , містять вимоги , які відносять до виключної підсудності, а також підсудності за місцезнаходженням відповідача /ст. 109 ЦПК України./.

Відповідно до ч. 8 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», вирішуючи питання про територіальну підсудність справи, необхідно

виходити з правил глави 1 розділу III ЦПК і відповідних норм ЦПК, що

визначають підсудність справ окремого провадження та інших справ (зокрема справи щодо судового контролю за виконанням рішень визнання та виконання рішень іноземних судів). При цьому слід враховувати деякі особливості правил підсудності. Перелік позовів, для яких установлена виключна підсудність (стаття 114 ЦПК), розширеному тлумаченню не підлягає. Якщо пред'явлені вимоги, пов'язані між собою, на одну з яких поширюється виключна підсудність, то відносно вимог, пов'язаних між собою, діють правила виключної підсудності. Порушення правил виключної підсудності є безумовною підставою для скасування рішення суду в апеляційному чи касаційному порядку незалежно від його законності та обґрунтованості (пункт 6 частини 1 статті 311, пункт 6 частини 1 статті 338 ЦПК).

На підставі зазначеного, вважаю, що справа не підсудна Жовтневому районному суду м. Харкова.

Відповідно до ст. 115 ЦПК України якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала.

Згідно п. 4 ч.3 ст.121 ЦПК України заява повертається якщо справа не підсудна цьому суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 109, 114, 115, 121 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Жовтневий відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про визнання угоди дійсною, визнання права власності та звільнення майна з під арешту - повернути позивачеві.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя І.В. Іванова