Справа № 182/4619/15-ц
Провадження № 2/0182/1663/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25.04.2016 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді Шестакової З.С.

при секретарі - Пометій Є.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Нікополі цивільну справу за позовом Нікопольського комунального підприємства „Нікопольтеплоенерго" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання, суд

встановив:

НКП „Нікопольтеплоенерго" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання в розмірі 19 858 грн. 55 коп. (дев"ятнадцять тисяч вісімсот п"ятдесят вісім грн. 55 коп.).

Свої вимоги мотивує тим, що відповідач є власниками квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.ст. 64, 67, 68, 162 ЖК України, „ Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, відповідач зобов'язаний щомісячно вносити плату, в тому числі, за користування послугами теплопостачання, згідно встановлених тарифів.

Однак, відповідач з жовтня 1996 року по березень 2015 року не сплачує за теплопостачання, не зважаючи на те, що позивач здійснює подачу комунальних послуг теплопостачання безперервно та заборгованість відповідачів станом на 02 липня 2015 року складає 19 858 грн. 55 коп. (дев"ятнадцять тисяч вісімсот п"ятдесят вісім грн. 55 коп.), яку позивач просить стягнути з боржників.

Також, представник позивача просив суд поновити строк позовної давності, який був пропущений з поважних причин, із-за відсутності коштів для сплати держмита , а тому НКП „Нікопольтеплоенерго" не мало можливості своєчасно звернутися до суду з даним позовом.

В судове засідання представник позивача не з"явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти застосування судом строків позовної давності не заперечує (а.с.42-43).

Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги визнав частково, просить суд застосувати строк позовної давності, оскільки в 2009 році в його АДРЕСА_2 було відключення від теплопостачання, на підтвредження даного факту надає суду докази (а.с.44-46).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно п. 1 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (з відповідними змінами) ці Правила регулюють відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Згідно п. 18 Правил плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідно до п. 21 Правил у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об'єму) квартири (будинку садибного типу) та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно із законодавством.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 на підставі договору купівлі - продажу від 15 липня 2009 року є власником АДРЕСА_2 (а.с.47- 48).

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість за період з жовтня 1996 року по березень 2015 року станом на 02 липня 2015 року складає 19 858 грн. 55 коп. (дев"ятнадцять тисяч вісімсот п"ятдесят вісім грн. 55 коп.) (а.с.4-5).

Суд не знаходить підстав для поновлення строку позовної давності та приймає до уваги вимоги відповідача про застосування строку позовної давності.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 3 статті 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Доводи представника позивача викладені в позові про те, що при застосуванні строку позовної давності слід враховувати судові накази про стягнення з відповідачів заборгованості та те, що перебіг позовної давності переривається відповідно до вимог ст. 264 ЦК України, не можуть бути взяти судом до уваги з наступних підстав.

12 серпня 2014 року за заявою НКП «Нікопольтеплоенерго» було винесено судовий наказ, згідно якого з ОСОБА_1 було стягнуто на користь НКП «Нікопольтеплоєнерго» заборгованість в сумі 17 390 грн. 98 коп. (сімнадцять тисяч триста дев"яносто грн. 98 коп.), який ухвалою Нікопольського міськрайонного суду від 08 вересня 2014 року скасований (а.с.6).

НКП «Нікопольтеплоенерго» звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 06 липня 2015 року (а.с.3).

З часу звернення НКП "Нікопольтеплоенерго" до суду з судовим наказом та після його скасування перебіг строку позовної давності почався заново та відповідно до ч.3 ст. 264 ЦК України до нового строку не зараховується.

Інших обставин, щодо поновлення строку позовної давності суд не вбачає.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, суд приходить висновку, що позивач розпорядився своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Враховуючи те, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях, суд приходить висновку, що НКП «Нікопольтеплоєнерго» пропустило строк позовної давності без поважних причин до червня 2015 року.

Враховуючи вище викладене та встановлені докази в їх сукупності заборгованість ОСОБА_1 за період з жовтня 1996 року по березень 2015 року складає 19 858 грн. 55 коп. (дев"ятнадцять тисяч вісімсот п"ятдесят вісім грн. 55 коп.) (а.с.4-5), однак розглядаючи дані позовні вимоги, необхідно виходити з того, що ОСОБА_1 власником АДРЕСА_2 є на підставі договору купівлі - продажу від 15 липня 2009 року, а також з того, що ст. 257 ЦК України встановлений трирічний строк позовної давності.

В зв'язку з тим, що сума заборгованості, яка утворилася до 2011 року знаходиться за межами позовної давності і позивачем не надано будь - яких даних про поважність причин пропуску трирічного строку, суд вважає можливим застосувати позовну давність, оскільки позивачу ніщо не заважало регулярно звертатися до суду за стягненням заборгованості за спожиту відповідачем теплову енергію.

Що стосується періоду починаючи з 2011 року, то судом встановлене наступне.

Згідно з довідкою, яка видана начальником Комунального підприємства «ЖЕК 10», ОСОБА_1, який мешкає за адресою АДРЕСА_3, де зазначено, що стояки і опалювальні прилади від опалювальної системи відключені, стояки ізольовані в зв'язку з встановленням індивідуального опалення (а.с.49). Відповідно до кошторису по системі опаленняпослуги з централізованого теплопостачання в квартиру відповідача не надаються з 31 липня 2009 року.

За таких обставин, відповідач виконав вимоги пункту 2.10 «Порядку оформлення відключення окремих квартир від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання та фактичному встановленні системи автономного опалення», надавши дозвіл на реконструкцію центральної системи опалення житлового будинку, у звязку з встановленням автономного опалення, а тому суд вважає, що нарахування позивачем заборгованості за період з липня 2009 року по березень 2015 року є незаконним.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не доведені, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,88,209,212-215,218 ЦПК України, ст.ст. 257,264,267 ЦК України, ст.ст. 67,68 ЖК України, ст.19 Закону України «Про теплопостачання», п.18 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» від 21.07.2005 року № 630, -

вирішив:

В задоволенні позовних вимог Нікопольського комунального підприємства „Нікопольтеплоенерго" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_2