Справа № 202/1162/14-ц
Провадження 2/202/2298/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2016 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Волошина Є.В.

за участю секретаря Величко А.А.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 та ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 30.05.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № MKD7RK02850135, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 21750 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 24,00% на рік з кінцевим терміном повернення 30.05.2008 року. Виконання зобовязань за договором було забезпечено договором поруки № 167 від 20.10.2010 року з ПАТ «Акцент-Банк». ОСОБА_2 зобовязання за кредитним договором належним чином не виконала, у звязку з чим виникла заборгованість станом на 25.10.2013 року у розмірі 172068,59 грн., яка складається з: 17535,15 грн. заборгованість за кредитом, 62885,07 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1663,92 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 89984,45 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. На підставі викладеного просить стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № MKD7RK02850135 від 30.05.2006 року у розмірі 162068,59 грн., витрати на юридичну допомогу у розмірі 3200 грн., судові витрати , стягнути з відповідачів солідарно 10000 грн.

Ухвалою суду від 16 травня 2016 року провадження в частині позовних вимог до ПАТ «Акцент-Банк» закрито.

В судовому засіданні представник ПАТ КБ «Приватбанк» позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена була належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутність не подавала, у зв'язку із чим, суд, враховуючи заяву представника позивача, відповідно до ст.ст. 224 - 225 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши докази, приходить до висновку, що позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № MKD7RK02850135 від 30.05.2006 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 21750 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 24,00% на рік з кінцевим терміном повернення 30.05.2008 року. Погашення заборгованості за договором здійснюється у сумі 1338,45 грн. з 15 по 22 число кожного місяця.

Згідно п.4.1 при порушенні позичальником будь-якого зобовязання, банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити банку пеню у розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з ч. 4. ст. 631 Цивільного кодексу України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України однією з форм відповідальності за порушення зобов'язання є сплата неустойки, у вигляді штрафу або пені.

У звязку з невиконанням ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором, згідно розрахунку позивача, виникла заборгованість, яка станом на 25.10.2013 року становить 172068,59 грн. з яких: 17535,15 грн. заборгованість за кредитом, 62885,07 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1663,92 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 89984,45 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

Разом з цим, кредитним договором № MKD7RK02850135 від 30 травня 2006 року не передбачена сплата комісії за користування кредитом. В судовому засіданні представник позивача не зміг пояснити наявність такої комісії в розрахунку заборгованості.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені задоволенню не підлягають.

Щодо вимоги про стягнення пені у розмірі 89984,45 грн., суд керуються наступним.

Штраф і пеня є видами неустойки (ст. 549 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Хоча зазначене положення закону є правом, а не обов'язком суду, однак, якщо наявні такі обставини, то вони мають ураховуватися судом.

Істотними обставинами в розумінні ст. 551 ЦК можна вважати ступінь виконання зобов'язання боржником, наприклад, дострокове погашення кредиту та процентів, доведений матеріалами справи тяжкий майновий стан боржника, інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

Як зазначено з правовій позиції Верховного Суду України у справі № 6-100цс14 від 03.09.2014 року, частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Установивши, що розмір неустойки значно більший від розміру боргового зобов'язання (разом із нарахованою індексацією та трьома процентами річних), суд, на відміну від судових рішень, наданих для порівняння, не застосував до спірних правовідносин норму частини третьої статті 551 ЦК України, яка підлягала застосуванню.

В даній справі заявлений розмір неустойки в 5 разів перевищує розмір кредитної заборгованості по тілу кредиту, докази наявності негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання відсутні, немає доказів наявності у позивача збитків у зв'язку із неналежним виконанням зобов'язання.

Враховуючи наведені обставини справи та правову позицію Верховного Суду України, суд вважає за необхідне зменшити розмір неустойки і стягнути 17535,15 грн., що відповідає розміру кредитної заборгованості по тілу кредиту.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 не виконує свої зобов'язання за договором, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по кредитному договору №MKD7RK02850135 від 30 травня 2006 року у розмірі 97955,37 грн., з яких: 17535,15 грн. заборгованість за кредитом; 62885,07 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 17535,15 грн. заборгованість за пенею.

Позовні вимоги про стягнення з відповідача витрат на юридичну допомогу у розмірі 3200 грн. не підлягають задоволенню, оскільки будь-яких доказів понесених позивачем вищезазначених витрат представником позивача суду не надано.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволенні частково у розмірі 97955,37 грн., розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 979,55грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 551, 610-612, 631, 1054 ЦК України, ст.ст. 3-5, 14, 30, 38, 40 88, 209, 212-215, 224 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (, р/р 3111, МФО 305299) заборгованість по кредитному договору №MKD7RK02850135 від 30 травня 2006 року у розмірі 97955 (девяноста сім тисяч девятсот пятдесят пять) грн. 37 коп., з яких: 17535,15 грн. заборгованість за кредитом; 62885,07 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 17535,15 грн. заборгованість за пенею.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» сплачений судовий збір в сумі 979 (девятсот сімдесят девять) грн. 55 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення буде виготовлений до 07 жовтня 2016 року.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Заочне рішення може бути переглянуте Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача з поданням такої заяви у десятиденний термін з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м.Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.В.Волошин