Провадження № 22-ц/780/1927/16 Доповідач у 2 інстанції Мельник Я. С.
Категорія 49 26.05.2016
УХВАЛА

Іменем України

26 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Мельника Я.С.,

суддів: Волохова Л.А., Матвієнко Ю.О.,

та секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_4, про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання та додаткових витрат,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом та просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання у розмірі ? частини усіх видів доходу, щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви та до закінчення навчання чи до досягнення дитиною двадцятитрирічного віку у зв'язку з тим, яка з цих обставин настане першою; стягнути із ОСОБА_2 на свою користь додаткові витрати на оплату навчання доньки - ОСОБА_4, яка продовжує навчання у Київському національному університеті імені Тараса Шевченко у розмірі 1/2 частини витрат за навчання згідно із договором про надання освітніх послуг від 12.10.2012 року № 3293 до закінчення навчання чи до досягнення дитиною двадцятитрирічного віку, яка з цих обставин настане першою; стягнути із ОСОБА_2 на свою користь вже сплачені додаткові витрати на оплату навчання дитини, яка продовжує навчання у Київському національному університеті імені Тараса Шевченка у розмірі ? - 47500 грн. згідно із договором про надання освітніх послуг від 12.10.2012 року № 3293.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_4, яка є донькою сторін, навчається на денній формі у Київському університеті імені Б. Грінченка та на контрактній основі у Київському національному університеті імені Тараса Шевченка у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги від батька. Також вказує, що позивачем понесені додаткові витрати на оплату навчання ОСОБА_4 в Київському національному університеті імені Тараса Шевченка в розмірі 19 000, 00 грн. за кожен рік навчання.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на повнолітню дочку ОСОБА_4 у розмірі 1/5 частки усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для особи відповідного віку, починаючи з 11.01.2015 року і до 30.06.2017 року.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у позові.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у цих сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який 28.01.2002 року було розірвано.

Від подружнього життя сторони мають дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до довідки № 633 від 16.12.2014 року, виданої Київським університетом імені Б. Грінченка ОСОБА_4 з 01.09.2012 року навчається на ІІ курсі денної форми навчання.

Згідно довідки № 036-23 від 15.01.2015 року, виданої Київським національним університетом імені Тараса Шевченка ОСОБА_4 є студенткою 3 курсу ОКР «бакалавр» заочного відділення юридичного факультету Київського національного університету імені Тараса Шевченка, навчається на контрактній основі, термін навчання з 01.09.2012 року по 30.06.2017 року.

Відповідно до довідки № 14/14-177, виданої Центром перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників юстиції, ОСОБА_3 отримує дохід, який за період з січня по листопад 2014 року складає 2627,08 грн.

Відповідно до довідки про заробітну плату та інші доходи, виданої Національною академією управління, ОСОБА_3, працює у вищому навчальному закладі, розмір її заробітної плати за період з вересня по листопад 2014 року складає 13125 грн.

Судом першої інстанції також встановлено, що відповідач є військовослужбовцем збройних сил Російської Федерації, отже має регулярний та стабільний дохід, є працездатним за віком та станом здоров'я.

Задовольняючи частково позов про стягнення аліментів, суд першої інстанції обґрунтував свої висновки тим, що донька сторін ОСОБА_4 є повнолітньою, продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач як її батько спроможний надати таку допомогу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 199 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття та, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги.

Згідно з роз'ясненням в п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язковою сукупністю таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надати таку допомогу.

Статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від доходу платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Згідно із договором № 3292 від 12.10.2012 року про надання освітньої послуги (навчання) Київським національним університетом імені Тараса Шевченка загальна вартість освітніх послуг становить 95 000, 00 грн.

Відповідно до довідки № 02/39-26 від 23.01.2015 року, виданої бухгалтерією Київського національного університету Тараса Шевченка на навчання ОСОБА_4 надійшли кошти за навчання за період з 01.09.2012 року по 31.01.2015 року у загальній сумі 47 500, 00 грн.

Отже враховуючи вартість навчання ОСОБА_4, розмір стипендії, яку вона отримує та потребу у матеріальній допомозі, а також беручи до уваги той факт, що на утриманні відповідача ще знаходиться малолітній син ІНФОРМАЦІЯ_2, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання повнолітньої доньки аліментів у розмірі 1/5 частки з усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для особи відповідного віку, починаючи з 11.01.2015 року і до 30.06.2017 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що у відповідача на утриманні перебувають хворі батьки, які є інвалідами другої групи та потребують його матеріальних затрат, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки зазначене не підтверджується жодним належним доказом.

Інших вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 309 ЦПК України могли б бути підставою для його скасування.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: