Справа № 459/3970/15 Головуючий у 1 інстанції: Кріль М.Д.
Провадження № 22-ц/783/3227/16 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Мікуш Ю.Р.,

суддів - Павлишина О.Ф., Ніткевича А.В.

секретар Фейір К.О.,

З участю представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 22 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до відділу Державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції, третя особа: ОСОБА_6, ОСОБА_7 про витребування майна із чужого незаконного володіння ,-

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваною ухвалою клопотання позивача про забезпечення позову залишено без задоволення.

Ухвалу оскаржив представник позивача ОСОБА_2 В апеляційній скарзі зазначає, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, а сааме ст.153 ЦПК України, якою передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом в день її надходження без повідомлення сторін по справі. Просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити з наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3. звернувся з позовом до відділу Державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції, третя особа: ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на майно та витребування майна із чужого незаконного володіння (а.с.1)

Крім цього, позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій зазначає, що йому стало відомо про те, що майно, яке є предметом даного спору оцінене ВДВС та виставлене на продаж як майно ОСОБА_6., а тому просив зупинити продаж вказаного майна.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд виходив з того, що клопотання є необґрунтованим.

Колегія суддів цілком погоджується з таким висновком суду у зв»язку з наступним.

Відповідно до ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, що беруть участь у справі, може вжити заходів до забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:

1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов;

2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. ч.1-3 ст.152 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про звільнення майна з-під арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7)передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Колегія суддів вважає, що суд правильно відмовив в задоволенні заяви, оскільки позивач не навів суду переконливих підстав для зупинення продажу арештованого майна, оскільки такий вид забезпечення позову застосовується лише у справах про звільнення майна з -під арешту.

Щодо тверджень позивача про порушення судом процесуального права, то такі хоч і є обґрунтованими, однак в сукупності всіх обставин справи, а зокрема того, що підстав для задоволення заяви про забезпечення позову не має, не можуть бути причиною скасування обґрунтованої та законної ухвали суду.

Крім цього, як вбачається з долученої до матеріалів справи копії рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 06 травня 2016 року позивачу відмовлено у задоволенні його позову.

Керуючись ст. ст. 307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1,, 314 ч.1 п.4, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2відхилити.

Ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 22 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: Ю.Р. Мікуш

Судді: А.В. Ніткевич

О.Ф.Павлишин