Справа № 461/9269/15 Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М.
Провадження № 22-ц/783/2069/16 Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого - судді Берези В.І., суддів: Мельничук О.Я., Штефаціци Ю.Г., за участю секретаря судового засідання: Брикайло М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 20 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» в особі Відділення Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» у м.Львові про стягнення суми відсотків за користування депозитними вкладами,-

в с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач, просить таке скасувати, ухвалити нове, яким стягнути з відповідача на його користь суму відсотків за користування двома депозитами за фактичну кількість днів користування вкладами: за період від дня закінчення першого депозиту, термін дії якого закінчився 16 березня 2015 року й до повернення йому такого - 21 липня 2015 року (відсотки за сумою із вкладу 1502,98 (одна тисяча п'ятсот два) долари, (дев'яносто вісім) центів США). Сума відсотків за протермінування першого вкладу становить 60 доларів США; За період від дня закінчення другого депозиту, термін дії якого закінчився 16 червня 2015 року й до повернення йому такого - 30 жовтня 2015 року (сума вкладу 6000 (шість тисяч) доларів США).Сума відсотків за протермінування другого вкладу становить 240 доларів США.

Зазначає про те, що висновки суду є необгрунтованими. Мотивує тим, що Банк протермінував йому виплату частини владу на суму 1502, 98 доларів США більш як на 4 місяці, та виплату вкладу на суму 6000 доларів США - більш як на 4 місяці. Як вважає апелянт, суд висловив дві протилежні думки, зазначивши в рішенні, що Банк своє зобов`язання за Договором виконав та всупереч цьому навів правову позицію Верховного Суду України, згідно з якою зобов`язання Банку з повернення вкладу не є виконаним у зв`язку з ненаданням вкладнику можливості використати кошти вкладу. Висновок суду про безперешкодне розпорядження апелянтом своїми коштами, частину яких залучив на новий вклад «Готівка щомісяця», є суперечливим, оскільки, як зазначає апелянт, він був змушений покласти 6000 доларів США на новий депозит через обіцянки банку не повертати депозит найближчі півроку або рік. Суд невірно витлумачив постанови НБУ, про які згадується в рішенні. В постановах не зазначено про заборону на видачі коштів, а видача коштів була обмежена. Вважає, що після закінчення терміну вкладу позивачу кожну добу можна було отримати долари в еквіваленті 15000-20000 грн. Суд безпідставно покликався на ненадання позивачем доказів, в свою чергу, не навів жодного документа, який би забороняв видачу йому коштів чи затримку у видачі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта, у відсутності представника відповідача та за наявності письмових заперечень на скаргу, перевіривши межі та доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення такої.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 2 березня 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір №00332108 про розміщення вкладу «Знайомство» з виплатою процентів в кінці строку та продовженням строку зберігання.

Згідно з п.1.1. вказаного Договору, Банк приймає від Вкладника на Вкладний рахунок НОМЕР_1 грошову суму у розмірі 7502,98 доларів США та зобов'язується повернути Вклад та сплатити проценти за користування Вкладом на умовах та у порядку, передбаченому цим Договором.

Строк зберігання вкладу - з дати укладення Договору до дати повернення Вкладу 16 березня 2015 року.

Відповідно до п. 2.3 Договору встановлено, що процентна ставка за Вкладом становить 9% річних (9,5% на термін продовження). Нарахування процентів здійснюється в останній банківський день місяця та в дату повернення Вкладу. Сплата нарахованих процентів за вкладом здійснюється Банком одночасно з поверненням суми Вкладу, шляхом перерахування Банком коштів на картковий/поточний рахунок НОМЕР_2, відкритий в Банку.

Згідно з п.3.1. Договору, сума Вкладу, а також сума нарахованих та не сплачених процентів повертається на картковий/поточний рахунок НОМЕР_2, відкритий в Банку.

На підставі наявної в матеріалах справи виписки судом також встановлено, що 16.03.2015 року з вкладного рахунку НОМЕР_1 на поточний рахунок НОМЕР_2 було перераховано кошти у сумі 7521,86 доларів США.

Як встановлено, в той же день - 16 березня 2015 року, між сторонами укладено Договір №00336732 про розміщення вкладу «Готівка Щомісяця», відповідно до п.1.1. якого Банк приймає від Вкладника на Вкладний рахунок НОМЕР_3 грошову суму у розмірі 6000,00 доларів США та зобов'язується повернути Вклад та сплатити проценти за користування Вкладом на умовах та порядку, передбачених цим Договором.

Суд також надав оцінку меморіальному ордеру №337715345 від 16.03.2015 року (а.с.7), який підтверджує факт внесення ОСОБА_2 коштів у сумі 6000,00 доларів США на вкладний рахунок.

Відповідно до п.п.2.2., 2.3. вищевказаного Договору, датою повернення вкладу є 16 червня 2015 року, процентна ставка становить 13,2% річних. Згідно з п.3.1. Договору, сума Вкладу, а також сума нарахованих та не сплачених процентів повертається на картковий/поточний рахунок НОМЕР_2 Вкладника, відкритий в Банку.

Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення суми коштів за користування депозитним вкладом, суд першої інстанції виходив з того, що позивач безперешкодно розпорядився своїми коштами, частину яких залучив на новий Договір №00336732 про розміщення вкладу «Готівка Щомісяця». Суд дійшов висновку, що дія Договору №00332108 про розміщення вкладу «Знайомство» припинилась у відповідності до положень п.3.3 та п.4.1 цього Договору. Окрім того, стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача процентів за Договором №00336732 про розміщення вкладу «Готівка Щомісяця», суд дійшов висновку, що у задоволенні такої слід відмовити, оскільки відповідач діяв в ситуації, коли Національним банком України були встановлені обмеження для регулювання ситуації на грошово - кредитному та валютному ринках України.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

На підставі наявник в матеріалах справи доказів судом вірно встановлено, що спір між сторонами виник з приводу прострочення відповідачем повернення грошових коштів за користування вкладом позивача згідно з договорами банківських вкладів: Договір №00332108 від 2 березня 2015 року про розміщення вкладу «Знайомство» на суму 7502,98 доларів США з терміном повернення 16 березня 2015 року; Договір №00336732 від 16 березня 2015 року про розміщення вкладу «Готівка Щомісяця» на суму 6000 доларів США з терміном повернення 16 червня2015 року.

Вирішуючи питання про те, чи порушив відповідач права позивача, суд першої інстанції дослідив виписки, відповідно до яких 16.03.2015 року з вкладного рахунку НОМЕР_1 на поточний рахунок НОМЕР_2 було перераховано кошти у сумі 7521,86 доларів США.

Із врахуванням правової позиції Верховного Суду України у справі №6-140цс13 районний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що, перерахувавши 16 березня 2015 року кошти у сумі 7521,86 доларів США з вкладного на поточний рахунок, а згодом їх частину в сумі 6000 доларів США- з поточного рахунку на новий вкладний НОМЕР_3 згідно з Договором від 16 березня 2015 року №00336732 про розміщення вкладу «Готівка Щомісяця», позивач розпорядився своїми коштами, що, в свою чергу, свідчить про припинення дії Договору №00332108 про розміщення вкладу «Знайомство» (у відповідності до положень п.3.3 та п.4.1 цього Договору) та безпідставність вимог про стягнення відсотків за даним Договором.

Додатково слід зазначити, що з урахуванням вищезазначених обставин, судом першої інстанції помилково вказано про необгрунтованість вимоги про стягнення відсотків по Договору №00336732 про розміщення вкладу «Готівка Щомісяця» на користь позивача, адже у зв`язку з перерахуванням 16 березня 2015 року коштів у сумі 7521,86 доларів США за Договором №00332108 з вкладного на поточний рахунок, припинив дію саме цей договір, а не наступний - Договір №00336732, укладений 16 березня 2015 року з терміном дії до 16 червня 2015 року. Зазначене не впливає на суть оскаржуваного рішення, оскільки вподальшому суд дійшов вірного висновку, беручи до уваги дійсні обставини справи.

З урахуванням наведеного, не заслуговують на увагу доводи апелянта в частині протиправності невиплати такому процентів за прострочення повернення частини владу в сумі 1502, 98 доларів США більш як на 4 місяці - в сумі 60 доларів США.

Крім того, з урахуванням прийнятих Національним банком України постанов від 3 червня 2015 року №354 та від 3 вересня 2015 року №581 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» судом вірно відмовлено в задоволенні позовної вимоги про стягнення процентів за прострочення повернення депозиту всумі 6000 доларів США, сума яких, як вважає апелянт, становить 240 доларів США.

Як випливає зі змісту даних нормативно-правових актів НБУ, такі прийняті у зв`язку з необхідністю врегулювання напруженої ситуації щодо наявності доларів в касах всіх банків України. Вбачається, що підкріплення кас Банку відбувається шляхом купівлі готівкового долара США у банків- контрагентів, що уповільнює процес забезпечення кас готівкою. При цьому, Банк продовжував виконувати свої зобов'язання в межах купленого готівкового долара США.

У зв'язку з обмеженнями щодо видачі грошових коштів з поточних рахунків, грошові кошти у Банку видаються Клієнту виключно відповідно до встановлених Національним банком України обмежень, а тому відповідач зобов'язаний виконувати усі вимоги та вказівки Національного банку України, про що на звернення позивача Банк повідомив. Додатково слід зазначити, що пори складну ситуацію на грошово-кредитному та валютному ринках, Банк запропонував можливі шляхи вирішення даної ситуації (в тому числі забрати кошти національній валюті), однак позивачем не надано доказів звернення до Банку з вимогою повернути суму вкладу та процентів за його користування в національній валюті відповідними частинами.

Процедура повернення коштів через поточний рахунок передбачена Договором НОМЕР_2 банківського рахунку для фізичних осіб, який був укладений 29.12.2014 р. між Банком та Позивачем.

Згідно з п.4.2. даного Договору (а.с.100) за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку, Банком сплачувались відсотки Клієнту у розмірі, затвердженому Банком ставок за залишками коштів, що підтверджується Випискою 1, наданою Банком до суду по особовому рахунку ОСОБА_2 з 29.12,2014 по 17.11.2015 р. (а.с.80-91).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відсутні підстави для стягнення сум, зазначених у позові, оскільки, незважаючи на вищевказану ситуацію, Позивач отримав повністю суму Вкладу з свого карткового/поточного рахунку НОМЕР_2 у дол. США, що підтверджується Випискою 2 по особовому рахунку ОСОБА_2 з 29.12.2014 по 17.11.2015 р. та стягнення 132 дол. США за період від дня закінчення депозиту - 16.06.2015 до 16.08.2015 р. у повному обсязі (а.с.92-95).

Так як апеляційна скарга не містить доводів на спростування висновків суду першої інстанції, а рішення суду відповідає вимогам закону і наявним у справі доказам, підстав для скасування такого та задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст. 308, ст.ст. 313-315, 319 ЦПК України, колегіясуддів,-

у х в а л и л а:

апеляційнускаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 20 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскарженою в касаційному порядку протягом двадцяти днів подачею касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча Береза В.І.

Судді: Мельничук О.Я.

Штефаніца Ю.Г.