Провадження № 2- др-15/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/ додаткове /

06 липня 2016 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Носачова А.К.

позивача- ОСОБА_1

представника відповідача- ОСОБА_4

прокурора- Горіної Р.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, суд

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Солом»янського районного суду м. Києва від 31 березня 2016 року був частково задоволений позов ОСОБА_1 до Державної установи « Інститут всесвітньої історії Національної академії наук України», 3-я особа: ОСОБА_3 про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, среднього заробітку за час затримки видачі трудової книжки, матеріальної допомоги, компенсації за невикористану відпустку, річних, індексації, зобов»язання видати довідку про заробітну плату, зобов»язання внести записи в трудову книжку та відшкодування моральної шкоди.

Зобов»язано Державну установу « Інститут всесвітньої історії Національної академії наук України» внести зміни до трудової книжки ОСОБА_1 відповідно до п.2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме: в розділі «Відомості про роботу» зазначити: «Запис за №30 є недійсним, поновлена на попередній роботі».

В графі 4 зазначити: наказ № 310/19 від 26.05.2011 року.

В решті позову відмовлено.

Вирішено питання про стягнення судових витрат.

Позивачка звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що судом не було вирішено питання по одній з її вимог, з якою вона зверталася до суду та яка була предметом розгляду, а саме: зробити правильний запис в трудовій книжці про дату її звільнення з роботи - змінити дату звільнення з роботи з 21 червня 2011 року на 20 червня 2011 року.

Зазначає, що наказом № 310/35 від 21 червня 2011 року вона звільнена з роботи з 20 червня 2011 року, однак у її трудовій книжці в графі 2, де зазначається дата звільнення, зазначено 21 червня 2011 року.

Виходячи з цього, просить задовольнити заяву.

Позивача в судовому засідання заяву підтримала.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обгрунтованість заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не постановлено рішення.

Судом встановлено, що 28 січня 2016 року позивачка звернулася до суду з заявою про збільшення розміру позовних вимог, в п.8 прохальної частини якої просила зобов»язати відповідача зробити правильний запис в її трудовій книжці про її звільнення, а саме: в записі під №32 неправильно зазначено число 21, в той час, коли її звільнили 20.06.2011 року.

Цей документ був прийнятий судом і був предметом розгляду суду, доказування та заперечення сторін.

/ т. 2, а.с.139 - 146 /

З наказу Інституту європейських досліджень НАН України № 310/35 від 21 червня 2011 року вбачається, що позивачка звільнена з роботи з 20 червня 2011 року за власним бажанням згідно статті 38 КЗпП України.

З трудової книжки позивачки вбачається, що під №32 внесений запис про її звільнення з роботи 21 червня 2011 року наказом №310/35 від 21 червня 2011року.

/ т.1, а.с. 221 - 223 /

Відповідно до п. 2.26 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції

України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29 липня 1993 року, та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за № 110 від 17 серпня 1993 року, записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Згідно п.2.27 Інструкції запис про звільнення у трудовій книжці працівника

провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер.

Днем звільнення вважається останній день роботи.

Наприклад, трудовий договір з працівником припиняється у зв'язку із скороченням штату працівників 10 жовтня 1993 року є останнім днем його роботи. У трудовій книжці працівника має бути зроблений запис: у графі 1 розділу "Відомості про роботу" ставиться порядковий номер запису, у графі 2 - дата звільнення (10.10.93), у графі 3 записується: "Звільнений за скороченням штатів, п.1 ст.40 КЗпП України", у графі 4 зазначається дата і номер наказу (розпорядження) про звільнення.

Сторони в судовому засіданні підтвердили і дані обставини встановлені при ухваленні рішення судом 31.03.2016 року, останнім робочим днем позивачки було 20.06.2011 року, тобто день подання нею заяви про звільнення.

Це ж підтверджено і наказом про її звільнення з роботи.

З копії трудової книжки позивачки вбачається, що запис про її звільнення з роботи не відповідає п.2.27 Інструкції, а саме: в графі 2- дата звільнення, зазначено 21.06.2011 року, в той час, коли днем її звільнення з роботи відповідно до наказу Інституту є 20.06.2011 року.

Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про обгрунтованість заяви та її задоволення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву задовольнити.

Ухвалити додаткове рішення в справі.

Зобов»язати Державну установу « Інститут всесвітньої історії Національної академії наук України» внести зміни до трудової книжки ОСОБА_1 відповідно до п.2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме: в записі №32 в графі 2- дата звільнення, зазначити: «20.06.2011».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку

для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя