Справа № 462//56/15 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/783/210/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Богонюка М.Я., Шумської Н.Л.,

при секретарі: Жукровській Х.І.,

за участю: представника апелянта(відповідача) ОСОБА_2,

позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Державного навчального закладу «Львівське вище професійне художнє училище» на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 17 липня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 17 липня 2015 року позов ОСОБА_3 до Державного навчального закладу «Львівське вище професійне художнє училище», з участю третьої особи ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності задоволено повністю.

Визнано незаконним та скасовано наказ директора Державного навчального закладу «Львівське вище професійне художнє училище» №96-К від 17 листопада 2014 року «Про порушення трудової дисципліни».

Рішення оскаржив відповідач - Державний навчальний заклад «Львівське вище професійне художнє училище».

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, при неповно зясованих обставинах справи. Вказує, що суд неповно зясував обставини вчинення дисциплінарного проступку позивачем та умови за яких останнього притягнено до дисциплінарної відповідальності. Зазначає, що посилання суду на те, що позивачу не було відомо які саме порушення трудових обовязків слугували підставою для його притягнення до дисциплінарної відповідальності не відповідають матеріалам справи та спростовуються доданими відповідачем доказами. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у позові відмовити повністю.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представника відповідача на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення позивача на її заперечення, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Згідно ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення у повній мірі відповідає даним вимогам закону, є справедливим і обґрунтованим.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування наказу директора Державного навчального закладу «Львівське вище професійне художнє училище» №96-К від 17 листопада 2014 року «Про порушення трудової дисципліни», суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваний наказ винесено без дотримання відповідачем вимог трудового законодавства, яке визначає порядок застосування дисциплінарних стягнень, а отже без законної на те підстави.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Згідно із ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, зазначений законами України.

Скориставшись своїм правом, ОСОБА_3 звернувся в суд із позовом до Державного навчального закладу «Львівське вище професійне художнє училище про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та накладення стягнення у вигляді догани, оскільки вважав, що жодного правопорушення не вчинив, а притягнення його до дисциплінарної відповідальності було проведено з порушенням, без звернення у профспілковий орган.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Згідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано один з таких заходів стягнення: догана або звільнення.

Статтею 149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Судом встановлено, що позивача ОСОБА_3 на підставі Наказу №50-к від 27.08.2008р. переведено з 01 вересня 2008р. з посади викладача на посаду керівника фізичного виховання.(а.с.52)

Як вбачається із наказу директора ДНЗ «Львівське вище професійне художнє училище» ОСОБА_4 № 96-к від 17 листопада 2014 року «Про порушення трудової дисципліни», позивачу ОСОБА_3, керівнику фізичного виховання, оголошено догану, у звязку з неналежним виконанням службових обовязків згідно доповідних записок ОСОБА_5, ОСОБА_6 та актів службової перевірки, що є порушенням п.3.1.,п.3.4.,п.3.5.,п.3.10 розділу ІІІ Посадової інструкції №18. (а.с. 5)

Відповідно до п. 1.7 посадової інструкції №18 (затверджена наказом директора училища № 65 від 02.07.2010р.) у своїй діяльності керівник фізичного виховання, серед іншого, керується нормативно-правовими актами Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України (далі - МОН МС України). Згідно п. 3.1 посадової інструкції він зобовязаний організовувати виховну, методичну, спортивно-масову і позакласну роботу. Згідно п.3.4. Здійснювати контроль за станом спортивного інвентарю, обладнання спортивних залів і майданчиків. Згідно п.3.5. Здійснювати контроль за якістю проведення уроків фізкультури та надавати методичну допомогу викладачам фізвиховання.(а.с.74-77)

Як вбачається із доповідної записки методиста училища ОСОБА_5 від 17.10.2014р. у викладача фізичного виховання ОСОБА_7 «Робочої програми» та «Поурочного тематичного планування» з предмету «Фізична культура» складені, але не розглянуті і не схвалені на засіданні методичної комісії, головою якої є ОСОБА_3.(а.с.50)

З доповідної записки заступника директора ОСОБА_6 від 27.10.2014р. вбачається, що на прохання показати папку з документацією голови метод комісії, план роботи комісії, протоколи засідань комісії, аналіз відвіданих уроків тощо, ОСОБА_3 заявив, що папки в нього не має, протоколи засідань видрукує із компютера і принесе пізніше. На вимогу видрукувати негайно пояснив, що протоколи за вересень, жовтень пропали, уроки викладачів відвідує і аналізує усно.(а.с.47)

Для перевірки фактів наведених у доповідній записці, директором училища, було видано розпорядження №18 від 24.10.2014р. про проведення службового розслідування.(а.с.49).

З метою здійснення належного контролю за організацією навчального процесу з фізичного виховання, перевірки фактів наведених у доповідних записках від 17.10.2014р та 27.10.2014р., директором училища було видано розпорядження № 19 від 31 жовтня 2014 року, яким створено комісію з проведення службової перевірки по згаданих питаннях, а також виконання посадових обовязків керівником фізичного виховання ОСОБА_3 покладених на нього трудовим договором. Наслідки службової перевірки комісія була зобовязана оформити актом який надати директору.

Актом від 03.11.2014р. комісія зафіксувала факт відмови ОСОБА_3 від проведення перевірки та надання будь-яких документів, оформлення яких покладено на керівника фізичного виховання та голову методичної комісії згідно вимог чинного законодавства та відомчих нормативних актів.(а.с.53).

06 листопада 2014 року комісією було складено акт(а.с.56-63), яким встановлено недоліки по організації навчального процесу з фізичного виховання в училищі вимоги до якої викладені у організаційно-методичних рекомендаціях щодо роботи з фізичного виховання та спорту доведені листом МОН МС України від 26.09.2012р. №1/9-68, вимог нормативно- правової бази діяльності керівника фізичного виховання, державних стандартів, зокрема: Законів України «Про освіту», «Про професійно технічну освіту», «Про фізичну культуру і спорт», Положень «Про організацію фізичного виховання і масового спорту в дошкільних, загальноосвітніх та професійно-технічних закладах України, «Про організацію навчально- виробничого процесу у професійно-технічних навчальних закладах», Правил безпеки під час проведення занять з фізичної культури і спорту в загальноосвітніх навчальних закладах та ряду інших (повний перелік наведено в акті перевірки).

Разом з тим, судом встановлено, що вищезгадані акти та доповідні записки не були доведені до відома позивача, що є порушенням його трудових прав.

Доводи представника апелянта про те, що ОСОБА_3 відмовився ознайомитись і надати пояснення з приводу проведеної перевірки, що стверджується актами від 10 листопада 2014 року(а.с.54) та 16 листопада 2014 року(а.с.55) є безпідставними, оскільки у вказаних актах не зазначено з якими саме актами перевірки відмовився ознайомитись позивач та з приводу яких саме порушень трудових обовязків відмовився надати пояснення.

Більше того, акт про відмову надати письмові пояснення від 16.11.2014р. складений у вихідний день неділю.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи(а.с.9-30) позивачу неодноразово вручались дипломи та грамоти і оголошувалась подяка за належне виконання ним своїх трудових обовязків, що підлягало врахуванню при обранні стягнення.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що оспорюваний наказ про застосування дисциплінарного стягнення, є незаконним та підлягає скасуванню.

Крім того, у своїй позовній заяві ОСОБА_3 вказує, що він є головою первинної профспілкової організації, і цю обставину підтвердив представник відповідача.

Як вбачається із письмового повідомлення від 26.09.2014р. №11(а.с.84) згідно Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", Директора ДНЗ «ЛВПХУ» ОСОБА_4 повідомлено про створення первинної профспілкової організації. Керівний орган профспілки Профспілковий комітет: голова ОСОБА_3, заступник голови ОСОБА_8, члени профкому - ОСОБА_9.

Згідно виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, така зареєстрована 04.11.2014р., керівник ОСОБА_3В.(а.с.8)

Повідомлення про реєстрацію, також було скеровано Директору ДНЗ «ЛВПХУ» ОСОБА_4В.(а.с.83)

Частина перша статті 252 КЗпП України формулює загальне положення, яке покладає на власника або уповноважений ним орган обов'язок створення для працівників підприємства, установи, організації обраних до складу виборної профспілкової організації, можливості для здійснення їхніх повноважень.

Частиною другою статті 41 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" і частиною другою статті 252 КЗпП України передбачено, що однією з гарантій можливості здійснення такими особами своїх повноважень є заборона притягнення їх до дисциплінарної відповідальності без попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є.

За аналогією правило частини шостої статті 39 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" слід застосувати й до передбачених частиною другою статті 252 КЗпП України, частиною другою статті 41 цього Закону випадків отримання згоди профспілкового органу на притягнення працівників - членів виборних профспілкових органів до дисциплінарної відповідальності.

Вище наведена правова позиція знайшла своє відображення у постанові Верховного Суду України від 22.10.2014 року у справі № 6-163цс14, висновки якого (у відповідності до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України) є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Колегія суддів не знаходить підстав для відступу від вище згаданої правової позиції Верховного Суду України.

А тому колегія суддів вважає, що при застосуванні дисциплінарного стягнення у вигляді догани відповідачем порушено і вимоги ст.252 КЗпП України, згідно із якою притягнення працівників, які є членами виборних профспілкових органів до дисциплінарної відповідальності, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303,304 п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, ст.317, ст.319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Державного навчального закладу «Львівське вище професійне художнє училище» - відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 17 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : О.М. Ванівський

Судді: М.Я. Богонюк

ОСОБА_10