Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/383/16-ц

Номер провадження: 2/511/303/16

05 липня 2016 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Ільяшук А. В.,

секретаря Войнікової Л.Ф.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_1 до філії «Южного головного регіонального управління» ПАТ КБ «Приватбанк», Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання договору про іпотечний кредит та договору іпотеки припиненим, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року позивачі звернулися з вказаним позовом до відповідачів та просять суд визнати припиненим Договір про іпотечний кредит №ODR0GS від 03.10.2007 року, укладений між ЗАТ КБ ПриватБанк» та ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_1; визнати припиненим іпотечний договір №ODR0GS від 03.10.2007 року, укладений між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1, ІПН №, зареєстрований в реєстрі за №4045. Свої позовні вимоги мотивують тим, що між ОСОБА_3 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» укладений Договір про іпотечний кредит №ODR0GS, відповідно до якого відповідач надав позивачу 1 кредит у розмірі 100 000 гривень зі сплатою 15% річних за користування кредитом на строк до 03.10.2017 року. відповідно до п.2.4 Договору позичальник взяв на себе зобовязання щомісячно до 3 числа кожного місяця, починаючи з наступного після укладення цього Договору, здійснювати погашення Кредиту та сплачувати відсотки ануїтетними платежами в сумі не менше 1626,13 гривень шляхом внесення готівки до каси кредитора або шляхом безготівкових перерахувань на рахунок №182, відкритий у кредитора. Відповідно до п.3.1 Розділу 3 Договору виконання позичальником зобовязань за цим договором забезпечується іпотекою нерухомого майна житлового призначення, розташованого за адресою: Одеська область. АДРЕСА_1. Крім того, 03.10.2007 року між позивачем ОСОБА_1, як іпотекодавцем майновим поручителем, та відповідачем 1 укладено іпотечний договір №ODR0GS, відповідно до якого позивач 2 з метою забезпечення належного виконання зобовязання, що випливає з Договору про іпотечний кредит, вказаного вище, передав відповідачу в іпотеку нерухоме майно житлового призначення, а саме: 3 кімнатну квартиру зі всіма обєктами функціонально повязаними з цим нерухомим майном загальною площею 64,10 м2, житловою площею 49,20 м2, що знаходиться за адресою: м.Роздільна, вул..Ватутіна,11-а.кв.1 та належить іпотекодавцеві на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріально. Відповідно до п.3.4 Розділу 3 Іпотечного договору №ODR0GS від 03.10.2007 року іпотека припиняється: а) виконанням у повному обсязі зобовязань. Позивач 1 виконав зобовязання перед кредитором, сплативши у встановленому порядку, відповідно до виписки про погашення кредиту перед банком, за період з 2007 по 2015 рік 195145,16 гривень. Однак через помилку, допущену представником банку, банк має претензії до позивача 1 щодо несплати грошових зобовязань. З цього приводу відповідачі неодноразово зверталися до суду з позовами про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, однак їм було відмовлено через безпідставність вимог. Оскільки позивач 1 виконав умови Договору про іпотечний кредит №ODR0GS від 03.10.2007 року, не має заборгованості перед банком, тому вважає, що вказаний Договір має бути припиненим. Разом з тим має бути припинений і іпотечний договір, укладений з позивачем 2, оскільки є припиненим основне зобовязання.

Позивач ОСОБА_3 просив позов задовольнити повністю, справу розглянути без його участі, про що надав суду заяву.

Позивач ОСОБА_1 позов підтримав, просив його задовольнити повністю. Суду пояснив, що на теперішній час у його сина, позивача 1, не існує заборгованості перед банком, станом на 10.09.2015 року він погасив всю суму боргу, сплативши за період 2007-2015 років 195145 гривень. Заборгованість мала місце у лютому 2009 року та виникла через помилку банківського працівника, що зарахував гроші не на той рахунок, спрямувавши один із платежів на погашення іншого кредиту. Оскільки вини позивачів у виникненні цієї обставини немає, то вважає вимоги банку щодо заборгованості безпідставними, а тому просить припинити обидва Договори. Думку позивачів підтримав представник адвокат ОСОБА_2.

Представники відповідачів повторно у судове засідання не прибули, будучи належним чином сповіщені про час, дату і місце розгляду справи за місцезнаходженням, заперечень на позов не надали.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши всі докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено наступне. ЗАТ КБ Приват Банк згідно кредитного договору № ODR0GІ0462 від 03.10.2007 року наддав позивачу 1 - ОСОБА_3 у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності грошові кошти в сумі 100000 грн. зі сплатою 15 відсотків річних. Строк повернення коштів згідно п.8.1 Договору встановлено до 03.10.2017 року, позичальник повинен проводити погашення кредиту та сплату процентів відповідно до графіка щомісячно ануїтетними платежами до 3 числа кожного місяця в сумі не менше 1626 грн. 13 коп. (а.с.4-10)

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ЗАТ КБ Приват Банк і позивачем 2 - ОСОБА_1 03.10.2007 року було укладено договір іпотеки №ODR0GI. Згідно з договором іпотеки ОСОБА_1 надав в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_2 (а.с.11-16). Згідно ст.73 Закону України «Про нотаріат» приватним нотаріусом 03.10.2007 року у звязку із посвідченням договору іпотеки накладено заборону на відчуження, зазначеної у договорі квартири.

Судом встановлено на підставі наданих ОСОБА_1 копій квитанцій про сплату кредитних коштів та виписок Банку, що ним та позивачем 1 регулярно виконувалися умови договору по поверненню кредиту, за період 2007 2015 років Банку сплачено 195145 грн. (а.с.17-19,20,21,22,23-30).

Відсутність з боку позивачів порушень умов кредитного договору встановлена і судовими рішеннями, оскільки Банк вже неодноразово звертався до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки до ОСОБА_1. Так, рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 13.11.2009 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 22.09.2010 року по цивільні справі за позовом ЗАТ КБ Приватбанк до ОСОБА_1 про звернення стягнення на майно банку було відмовлено в задоволенні позову за безпідставністю заявлених вимог, оскільки умови договору третьою особою виконуються, заборгованість погашається, до третьої особи вимоги не заявлені, майно належить відповідачеві, договір іпотеки не припинений, а тому діє заборона, накладена нотаріусом на відчуження іпотечного майна (а.с.35-36).

В подальшому ЗАТ КБ „Приватбанк було перейменовано в публічне акціонерне товариство комерційний банк „Приватбанк.

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 17.06.2011 р., яке позивачем не оскаржено, ПАТ КБ ПриватБанк знов було відмовлено в задоволенні позову до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення за безпідставністю заявлених вимог. Судом було встановлено, що в результаті розгляду справи на підставі наданих ОСОБА_1 документів, ним регулярно виконуються умови договору по поверненню кредиту. Крім того, заборгованість за кредитним договором є не співмірною з вартістю предмета іпотеки (а.с.37-38). Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 08.12.2014 р., яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29.04.2015 року, ПАТ КБ ПриватБанк знов було відмовлено в задоволенні позову до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення за безпідставністю заявлених вимог. Вказані судові рішення залишені без змін ухвалою ВССУ від 15.10.2015 року (а.с.39-46). Відмовляючи у задоволенні позову 08.12.2014 року суд врахував, що Банк не надав достатньо доказів для підтвердження своїх позовних вимог і суд не вбачав законних та обґрунтованих підстав для задоволення позову, а заборгованість за кредитним договором, яка існувала на час розгляду справи, не була співмірною з вартістю предмета іпотеки.

Під час розгляду даної справи позивач 2 - ОСОБА_1 суду пояснив, що Банк нарахував його сину штрафні санкції, які той до теперішнього часу не сплатив та не визнає. Як вбачається із квитанції від 10.09.2015 року (а.с.30) ОСОБА_3 в рахунок погашення кредиту сплачено Банку 9290 гривень, залишок за кредитом - 44916,09 гривень. Доказів того, що після цієї дати позивачем 1 погашено залишок по кредиту на вказану суму, суду не надано. Тобто, у суду немає підстав для визнання припиненим Договору про іпотечний кредит №ODR0GS від 03.10.2007 року, який укладений між ЗАТ КБ ПриватБанк» та ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_1, та діє до 03.10.2017 року..

Статтею 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобовязання, а саме: забовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Законом України «Про іпотеку» (№898-ІУ) встановлено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобовязання або закінчення строку дії іпотечного договору, реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотеко держателем права власності на предмет іпотеки, визнання іпотечного договору недійсним, знищення (втрати), переданої в іпотеку будівлі (споруди); з інших підстав, передбачених Законом (ст.17).

Отже, припинення зобовязання можливе за умови його належного виконання, що проведено належним чином. Договір про іпотечний кредит №ODR0GS від 03.10.2007 року, який укладений між ЗАТ КБ ПриватБанк» та ОСОБА_3 діє до 03.10.2017 року. Банк має претензії до позичальника щодо належного виконання вказаного договору. Тому у суду немає підстав для визнання припиненим іпотечного договору №ODR0GS від 03.10.2007 року, який укладений між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1, ІПН №, який діє на строк до 03.10.2017 року.

Позов не оснований на законі, не доведений матеріалами справи, а тому не підлягає задоволенню.

У звязку із відмовою у задоволенні позову на користь позивачів з відповідача не підлягають стягненню судові витрати по справі, згідно ст.88 ЦПК України.

На підставі статей 526, 598, 599, 1054 ЦК України, Закону України "Про іпотеку", .керуючись ст. 10,11, 84, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України ,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_1 до філії «Южного головного регіонального управління» ПАТ КБ «Приватбанк», Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання договору про іпотечний кредит та договору іпотеки припиненим - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд Одеської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А. В. Ільяшук