АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/1236/16 Головуючий 1 інстанції - Короткий І.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Кірсанової Л.І.

суддів: Пилипчук Н.П., Котелевець А.В.,

за участю секретаря - Сотнікової А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Московського районного суду м. Харків від 21 жовтня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 15 437 234 гривні 04 копійки. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 28 грудня 2007 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти у сумі 80 000 доларів США строком до 28.12.2017 року зі сплатою відсотків за користування кредитом. Зобовязання за кредитним договором відповідач не виконав, в наслідок чого станом на 20.07.2015 року утворилася заборгованість на загальну суму 15 437 234,04 грн., яку позивач просить стягнути разом з судовими витратами на свою користь з відповідача.

Судом першої інстанції зазначено, що відповідач був повідомлений про час та місце слухання справи, але в судове засідання не зявився та не повідомив про причини неявки, у звязку з чим суд проводив заочний розгляд справи.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харків від 21 жовтня 2015 року вказаний позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» 15 437 234 , 04 грн.боргу. Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення районного суду. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на незаконність та необгрунтованість рішення суду, порушення норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що Московським районним судом м. Харкова вже було винесено рішення по справі між тими самими сторонами про той же предмет спору (справа № 643/19200/13-ц).

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 549 ЦК України передбачено , що у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов»язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами Договору відповідач зобов»язаний сплатити позивачу неустойку (штраф, пеня). Неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання.

Відповідно до ст.. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов»язання.

Судом встановлено, що 28.12.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти у сумі 80000 доларів США строком до 28.12.2017 року зі сплатою відсотків за користування кредитом. Зобовязання за кредитним договором відповідач не виконав. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 15 437 234,04 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 1 685 261,08 грн.; заборгованості по відсоткам -1 643 591,39 грн., пені 12 108 381,57 грн.

Зазначене підтверджується розрахунком заборгованості.Судова колегія вважає безпідставним посилання апелянта на те, що Московським районним судом м. Харкова вже було винесено рішення по справі між тими самими сторонами про той же предмет спору (справа № 643/19200/13-ц). ПАТ «ОСОБА_2 Банк» дійсно звертався з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 про примусове виселення з житлового приміщення (справа № 643/19200/13-ц). Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23 травня 2016 року в задоволенні вказаного позову відмовлено.

Безпідставним є також ствердження апелянта, що має місце подвійне стягнення заборгованості. В обгрунтування цього факту апелянт зазначає про наявність виконавчого напису нотаріуса від 21.02.2013 року, та наявність справи у Московському районному суду м. Харкова за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про виселення з жилого приміщення.

Але з пояснень представника ПАТ «Альфа- Банк» вбачається, що виконавчим написом, на який посилається апелянт, було звернуто стягнення на двохкімнатну квартиру по вул. Сергіїській, м. Харкова, оціночна вартість якої не перевищує чотириста тисяч гривень, що взагалі не перекриває загальну суму заборгованості по кредиту в розмірі 15 437 234, 04 грн.

Крім того, після підписання договору іпотеки, позичальник без дозволу іпотекодержателя вписав трьох неповнолітніх дітей, тому на сьогодні ПАТ «Альфа-Банк» фактично позбавлений можливості виконати виконавчий напис та отримати надходження з продажу даної квартири, адже рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23.05.2016 року у задоволенні вимог про примусове виселення неповнолітніх мешканців було відмовлено.

Згідно ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В зв»язку з наведеним судом першої інстанції обґрунтовано стягнуто з відповідача заборгованість за кредитним договором.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, надані сторонами докази. Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин підстав для зміни або скасування судового рішення судова колегія не вбачає. Відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, 308, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Московського районного суду м. Харків від 21 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ: СУДДІ: