ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/5220/16-ц
Провадження № 2/636/269/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2016 рокуЧугуївський міський суд Харківської області
в складі:головуючого - судді Гуменного З.І.,
за участю секретаря судового засідання Караулової О.М., представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «АКБ «Базис» про захист прав позивачів та повернення банківського вкладу, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ПАТ «АКБ «Базис» про захист прав споживач та повернення банківського вкладу.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного 09.04.2012р. договору банківського вкладу № 001959 з видачею депозитного сертифікату, нею в день підписання договору внесено грошові кошти у сумі 10000 грн. на рахунок № 0122, 10000 грн. на рахунок № 0123, 10000 грн. на рахунок № 0124, а відповідачем видані ощадні (депозитні) сертифікати серії ОС № 001959, серії ОС № 001960 та серії ОС № 001961. Також на рахунках, відкритих на її імя, знаходились кошти: № 0021 -152695,95 грн., № 0023 65078,95 грн., № 002 1,47 доларів США. Постановою Правління НБУ від 20.04.2012р. № 168 прийнято рішення про призначення тимчасової адміністрації банку строком на 6 місяців, а постановою НБУ № 357 від 23.08.2012р. відкликана банківська ліцензія та розпочата процедура банкротства. 10.09.2012р. позивачем подано до банку вимогу на суму, що не підлягала відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до Договору банківських рахунків, які знаходяться у банку, яке Фондом визнано і виплачено частину коштів у сумі 185380,85 грн. Оскільки банком кошти не виплачені у повному обсязі, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних за останні 3 роки у розмірі 2926,52 грн. та індекс інфляції за 3 роки у розмірі 59859,22 грн.

У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі, підтримала надані письмові пояснення, в яких зазначено, що на даний час відсутні правові обмеження виконання відповідачем зобовязань, оскільки судом скасовано реєстраційні записи щодо припинення юридичної особи ПАТ «АКБ «Базис», тому посилання відповідача на відсутність ліцензії, нездійснення банківської чи будь-якої іншої діяльності безпідставні. У своїх поясненнях позивач наголосила, що наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційних нарахувань та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування грошовими коштами, належними до сплати кредитором, і ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_1 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала та підтримала надані письмові заперечення, в яких зазначено, що Постановою Правління Національного банку України від 20.04.2012 року №. 168 у ПАТ «АКБ»Базис» була призначена тимчасова адміністрація строком на шість місяців з 23.04.2012 року до 23.10.2012 року та введено повний мораторій на задоволення вимог кредиторів строком на три місяці з 23.04.2012 року до 23.07.2012 року. Протягом дії мораторію забороняється здійснювати будь які стягнення.

23.08.2012 року Правлінням Національного банку України прийнято постанову № 357 «Про відкликання банківської ліцензії та призначення ліквідатора.

У звязку з ініціюванням процедури ліквідації з 28.08.2012 року відповідно до ст. 91 Закону України «Про банки і банківську діяльність» з дня прийняття рішення про відкликання ліцензії та призначення ліквідатора строк виконання всіх грошових зобовязань банку вважається таким, що настав, і припиняється нарахування процентів, неустойки та інших економічних санкцій по всім видах заборгованості.

14.08.2014 року Окружним адміністративним судом міста Києва прийнято рішення про задоволення позову ТОВ «Інвестор-фонд» до Національного банку України, треті особи ПАТ «АКБ»Базис» про скасування рішення та скасовано постанову Правління Національного банку України від 23.08.2012 року № 357 «Про відкликання банківської ліцензії та призначення ліквідатора ПАТ «АКБ»Базис» (м.Харків). Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 27.11.2014 року за позовом ТОВ «Інвестор-фонд» до реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області, треті особи: Реєстраційна служба України, ПАТ «АКБ»Базис» про скасування записів в Єдиному державному реєстрі та зобовязання вчинити певні дії позов задоволено частково та зобовязано Реєстраційну службу Харківського міського управління юстиції внести запис до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців, відповідно до якого повноваження тимчасового адміністратора банку припинені з 23.10.2012 року.

Таким чином, з 28.1012 року по 21.10.2014 року здійснювалась процедура ліквідації банку та були припинені всі нарахування процентів, неустойки.

Вислухавши учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.

09.04.2012р. між ПАТ «АКБ «Базис» та ОСОБА_2 укладений договір банківського вкладу № 001959 з видачею депозитного сертифікату (а.с. 9-11).

Відповідно до умов п. 1.1 цього договору, вкладник зобовязалась у день підписання договору внести грошові кошти у сумі 10000 грн. на рахунок № 0122, 10000 грн. на рахунок № 0123, 10000 грн. на рахунок № 0124, а банк зобовязаний видати позивачу ощадні (депозитні) сертифікати, відповідно до переліку, зазначеному в Додатку № 1 до цього договору, і після настання терміну повернення депозиту здійснити платіж проти предявлення сертифіката на умовах та в порядку, встановленому в даному договорі та сертифікаті (а.с. 12). Банком позивачу видані сертифікати серії ОС № 001959, серії ОС № 001960 та серії ОС № 001961 (а.с. 13, 14).

Крім того, на рахунках, відкритих на імя позивача, знаходились кошти: на рахунку № 0021 у сумі 152695,95 грн., на рахунку № 0023 у сумі 65078,95 грн., на рахунку № 002 у сумі 1,47 доларів США, що не заперечувалось сторонами у судовому засіданні.

У позовній заяві позивач посилається на те, що постановою Правління НБУ від 20.04.2012р. за № 168 прийнято рішення про призначення тимчасової адміністрації банку строком на 6 місяців, а саме: з 23.04.2012р. по 23.10.2012р., а постановою НБУ за № 357 від 23.08.2012р. відкликана банківська ліцензія та розпочата процедура банкротства.

10.09.2012р. позивачем подано ліквідатору ПАТ «АКБ «Базис» вимогу про визнання кредиторської вимоги до банку у загальній сумі, котра не підлягає відшкодуванню Фондом гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 32409,84 грн. відповідно до Договору банківського рахунку № 25238 від 06.11.2008р., які знаходяться на рахунках банку: на рахунку № 0021 у сумі 152695,95 грн., на рахунку № 0023 у сумі 65078,95 грн., на рахунку № 002 у сумі 1,47 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28.08.2012р. становить 11,75 грн., з пропозицією перерахувати кошти на особистий рахунок у Харківській філії АТ «Укрексімбанк» (а.с. 15).

19.11.2012р. т.в.о. ліквідатора ПАТ «АКБ «Базис» було визнано вимоги позивача у сумі 32405,80 грн. та віднесені до переліку (реєстру) акцептованих вимог за 4 черговістю, про що свідчить повідомлення про акцептування вимог кредитора (а.с. 16).

У листопаді 2012р. через Фонд гарантування вкладів фізичних осіб позивач отримала частину належних коштів у сумі 185380,85грн., що не заперечувалось сторонами у судовому засіданні.

Таким чином, залишок неотриманих коштів становить (152695,95 грн. + 65078,95 грн. +11,75 грн.) 185380,85 грн. = 32405,80 грн.

Згідно ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Згідно ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до п.3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України № 516 від 03 грудня 2003 року, банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Згідно ч. 5, 6 ст. 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а невитребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб.

Продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2)належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів).

Частиною 1 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.

Виходячи із встановлених судом обставин та наведеного нормативного обґрунтування, суд дійшов висновку, що відповідач не надав позивачу належної якості банківські послуги, не виконав свої зобов'язання по депозитному договору, не повернув позивачу кошти, вкладені ним на депозитний рахунок банку та відсотки за користування такими коштами, що змусило останню звернутись до суду.

В частині стягнення з відповідача 3% річних суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що, вимогу про виконання зобовязання відповідачу предявлено 10.09.2012р., а обсяг зобовязань визнано відповідачем у Повідомленні про акцептування вимог 19.11.2012р. по день предявлення позову 24.11.2015р. сплинуло 3 роки, тому розмір процентів у грошовому виразі становлять: 32405,80 грн. * 3 % * 3 роки = 2916,52 грн.

Щодо позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат, суд приходить до наступного: на час розгляду справи відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання, тому позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат з урахуванням індексу інфляції з розрахунку 32405,80 грн. * 175,45 % (індекс інфляції з 01.12.2012р. по 31.10.2015р. за даними індексу інфляції Державної служби статистики України) = 56859,22 грн. підлягають задоволенню.

Заперечуючи проти позову відповідач посилається на ту обставину, що після припинення ліквідації ПАТ «АКБ «Базис» та внесення змін у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо виключення виду діяльності за КВЕД 65.12.1 «комерційні банки», ПАТ «АКБ «Базис» перестав бути банківською установою, а тому позовні вимоги позивача вважають неправомірними. Дане заперечення є безпідставне, так як 14.08.2014 року Окружним адміністративним судом міста Києва прийнято рішення про задоволення позову ТОВ «Інвестор-фонд» до Національного банку України, треті особи ПАТ «АКБ»Базис» про скасування рішення та скасовано постанову Правління Національного банку України від 23.08.2012 року № 357 «Про відкликання банківської ліцензії та призначення ліквідатора ПАТ «АКБ»Базис» (м.Харків). Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 27.11.2014 року за позовом ТОВ «Інвестор-фонд» до реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області, треті особи: Реєстраційна служба України, ПАТ «АКБ»Базис» про скасування записів в єдиному державному реєстрі та зобовязання вчинити певні дії позов задоволено частково, та зобовязано Реєстраційну службу Харківського міського управління юстиції внести запис до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців, відповідно до якого повноваження тимчасового адміністратора банку припинені з 23.10.2012 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

В порядку ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином, враховуючи, що, позивач є звільненим від сплати судового збору, суд, задовольняючи позов частково, вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача, які складають 5977,57 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 217, 218 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2 до ПАТ «АКБ «Базис» про захист прав позивачів та повернення банківського вкладу задовольнити.

Стягнути з ПАТ «АКБ «Базис», юридична адреса: вул. Сумська, буд. 88, м. Харків, 61002, , на користь ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка народилася 19 вересня 1939 року у с. Малинівка, Чугуївського району, Харківської області, заборгованість по вкладу за Договором про банківський вклад № 001959 від 09.04.2012 року з нарахованими процентами і з урахуванням індексу інфляції у сумі 56859,22 грн. та 3 % річних від простроченої суми за невиконання грошового зобовязання у сумі 2916,52 грн., а всього 59775 (пятдесят девять тисяч сімсот сімдесят пять) грн. 74 коп.

Стягнути з ПАТ «АКБ «Базис», юридична адреса: вул. Сумська, буд. 88, м. Харків, 61002, , судовий збір в дохід держави у сумі 5977 (пять тисяч девятсот сімдесят сім) 57 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя