справа №619/1450/16-ц
провадження №2/619/935/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2016 року Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Якименко Л.О.

за участю секретаря судового засідання Ломанової І.А.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дергачі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення суми.

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 національний університет внутрішніх справ звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України та Національної поліції України з 30.08.2010 року по 18.03.2016 року.

Наказом ОСОБА_3 національного університету внутрішніх справ від 10.08.2010 року №403 о/с відповідача було прийнято на службу в органи внутрішніх справ і зараховано курсантом ХНУВС з 30.08.2010 року та присвоєно звання «рядовий міліції».

Наказом ХНУВС від 28.02.2014 року №33 о/с відповідача відрахували зі складу курсантів та відкомандирували до ГУМВС України в Харківській області для подальшого проходження служби.

Відповідно до розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_1 з 07.11.2015 року переведено до Національної поліції та присвоєно спеціальне звання «лейтенанта поліції».

Наказом ХНУВС від 18.03.2016 року № 71 о/с відповідача відрахували з числа курсантів та звільнили з Національної поліції України відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) Закону України «Про національну поліцію».

01.09.2010 року на виконання вимог Закону України від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ «Про міліцію» та наказу МВС від 14 травня 2007 року №150 «Про затвердження Типового договору про підготовну фахівця у вищому навчальному закладі МВС України» між відповідачем, ХНУВС та ГУМВС України в Харківській області укладено тристоронній договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України.

Пунктом 2.3.6. Договору передбачено, що в разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі з підстав, зазначених у п. 3 договору, відповідач зобовязаний відшкодувати фактичні витрати, повязані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.

Відповідно до п. 3.2 договору підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання.

Згідно з довідкою-розрахунком витрат, повязаних з утриманням курсанта, складеною відповідно до порядку розрахунку витрат, повязаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та звязку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16 липня 2007 року №419/831/240/605/537/219/534, відповідач повинен відшкодувати витрати, повязані з його утриманням у ХНУВС в сумі 40 270, 81 грн.

Станом на день звернення до суду відповідач добровільно не відшкодував кошти, повязані з його утриманням.

Згідно п. 4.4 договору у разі відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати стягнення їх суми здійснюється в судовому порядку.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_4 не зявився, але надав до суду заяву про слухання справи за його відсутністю, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги визнав частково і пояснив, що в казармі мешкав лише рік, а потім не харчувався, а також не проживав в університеті.

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 позовні вимоги визнав частково і пояснив, що відповідач ОСОБА_1 вступив навчатися в університет в 2010 році, проживав в казармі на повному державному забезпеченні лише 1 рік, про що писав рапорт.

Суд, вивчивши надані суду докази, приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України та Національної поліції України з 30.08.2010 року по 18.03.2016 року.

Наказом ОСОБА_3 національного університету внутрішніх справ від 10.08.2010 року №403 о/с відповідача прийнято на службу в органи внутрішніх справ і зараховано курсантом ХНУВС з 30.08.2010 року та присвоєно звання «рядовий міліції».

Наказом ХНУВС від 28.02.2014 року №33 о/с відповідача відрахували зі складу курсантів та відкомандирували до ГУМВС України в Харківській області для подальшого проходження служби.

Відповідно до розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_1 з 07.11.2015 року переведено до Національної поліції та присвоєно спеціальне звання «лейтенанта поліції».

Наказом ХНУВС від 18.03.2016 року № 71 о/с відповідача відрахували з числа курсантів та звільнили з Національної поліції України відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) Закону України «Про національну поліцію».

01.09.2010 року на виконання вимог Закону України від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ «Про міліцію» та наказу МВС від 14 травня 2007 року №150 «Про затвердження Типового договору про підготовну фахівця у вищому навчальному закладі МВС України» між відповідачем, ХНУВС та ГУМВС України в Харківській області укладено тристоронній договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України.

Пунктом 2.3.6. Договору передбачено, що в разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі з підстав, зазначених у п. 3 договору, відповідач зобовязаний відшкодувати фактичні витрати, повязані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.

Відповідно до п. 3.2 договору підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання.

Відповідно до ч. 4 ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію» особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 4 частини першої ст. 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставах пунктів 2, 4 части першої статті 77 цього Закону, відшкодовуються Міністерству внутрішніх справ України витрати, повязані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 2 Порядку відшкодовування особами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 березня 2007 року № 313, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, повязаних з: грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і кані кульної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Порядок розрахунку витрат установлює МВС України разом з Міністерством фінансів України.

Згідно з довідкою-розрахунком витрат, повязаних з утриманням курсанта, складеною відповідно до порядку розрахунку витрат, повязаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та звязку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16 липня 2007 року №419/831/240/605/537/219/534, відповідач повинен відшкодувати витрати, повязані з його утриманням у ХНУВС в сумі 40270,81 грн.

Сума розрахунку не викликає у суда сумнівів, так як не спростована відповідачем та його представником належними та допустимими доказами.

Загальні підстави відшкодування майнової шкоди передбачені ст. 1166 ЦК України, а саме майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

При таких обставинах, з урахуванням доказів, наданих по справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 національного університету внутрішніх справ підлягають задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 57, 58, 59, 60, 88 ЦПК України, , суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 національного університету внутрішніх справ - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_3 національного університету внутрішніх справ витрати пов'язані з утриманням в розмірі 40270 грн. 81 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_3 національного університету внутрішніх справ суму понесених судових витрат: судового збору в сумі 1378 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення вступної і резолютивної частини рішення апеляційної скарги через Дергачівський районний суд. Мотивувальна частина рішення буде виготовлена 27 червня 2016 року.

Суддя Л. О. Якименко