Справа № 144/208/16-ц
Провадження № 2/144/239/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2016 р. Теплицький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Германа О.С.,

секретаря судового засідання Пігулі А.А.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Теплик справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення суми авансу,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2016 року позивач ОСОБА_1, через представника ОСОБА_2, який діє за довіреністю від 18.02.2016, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення суми авансу, а саме 14000 грн. Вказує в позовній заяві, що в березні 2015 року позивач ОСОБА_1 домовилась з відповідачем ОСОБА_3 про купівлю житлового будинку № 182 по вул. Леніна в с. Соболівка Теплицького району Вінницької області за 30000 грн. Будинок перебував в аварійному стані, тому вони домовились що позивач проведе ремонтні роботи та вселиться в нього, після чого буде оформлено договір-купівлі продажу даного будинку, а відповідач за проведені ремонтні роботи мала знизити ціну на будинок в розмірі 5000 грн., після чого позивач повинен був сплатити відповідачу суму в розмірі 25000 грн., а відповідач оформити договір купівлі-продажу на будинок та передати його позивачу. Так 25.03.2015 позивач ОСОБА_1 передала відповідачу ОСОБА_3, грошову суму в розмірі 10000 грн. в рахунок майбутніх платежів за попередньою домовленістю щодо купівлі-продажу будинку та взяла на себе зобовязання на протязі 6 місяців віддати договірну решту грошей. Про отримання коштів в сумі 10000 грн. відповідач надала позивачу власноруч написану розписку. 19.04.2015 позивач ОСОБА_1 передала відповідачу ОСОБА_3, грошову суму в розмірі 4000 грн. в рахунок майбутніх платежів за попередньою домовленістю щодо купівлі-продажу будинку. Про отримання коштів в сумі 4000 грн. відповідач надала позивачу власноруч написану розписку. 01.10.2015 позивач принесла відповідачу решту грошей в сумі 11000 грн. на придбання будинку, але відповідач відмовилась від отримання даної суми грошей та запропонувала звільнити її будинок. В результаті відповідач не підготував договір купівлі-продажу на вищевказаний будинок, фактично відмовився від наміру його продати, а повернути отримані кошти в сумі 14000 грн. відмовилась. Вважає, що договір купівлі-продажу на будинок № 182 по вул. Леніна в с. Соболівка Теплицького району Вінницької області між ними укладено не було, ніякого зобовязання у позивача не виникло. Відповідач не є кредитором, а позивач не є боржником, тому передані кошти в розмірі 14000 грн. є авансом. Просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача аванс в сумі 14000 грн. та судові витрати по справі.

Позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримує, пояснила суду, що приблизно в кінці березня 2015 року вона з відповідачем ОСОБА_3 домовились про купівлю даного будинку, за ціною 25000 грн., після чого було надано відповідачу гроші в сумі 14000 грн. згідно двох розписок. Будинок знаходиться в с. Соболівка по вул. Леніна, 182 Теплицького району. Після чого відповідач пустила її жити в свій будинок разом з сімєю. Почали в даному будинку проживати, обробляти город, утримувати свійських тварин(худобу, свиней та інше), проводити ремонтні роботи. В жовтні 2015 року вона звернулась до відповідача ОСОБА_3 з тим, щоб передати їй решту грошових коштів за будинок, на що остання відмовила брати гроші та повідомила що відмовляється продавати даний будинок, при цьому відмовилась повернути отримані кошти в сумі 14000 грн. На час звернення до суду вона проживає в вищевказаному будинку.

Представник позивача ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності від 18 лютого 2016 року, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, пояснив суду, що, в кінці березня 2015 року позивач усно домовились з відповідачем про купівлю будинку за ціною 25000 грн., після чого було надано відповідачу аванс в розмірі 14000 грн. згідно двох розписок. Після чого відповідач ОСОБА_3 пустила в свій будинок жити позивача з чоловіком та дітьми. Будинок знаходиться в с. Соболівка по вул. Леніна, 182 Теплицького району. Позивач почала в даному будинку проживати та проводити ремонтні роботи відповідно домовленостей з відповідачем. В жовтні 2015 року позивач звернулась до відповідача ОСОБА_3 з тим, щоб передати їй решту грошових коштів за будинок, а відповідач мала оформити договір купівлі-продажу на даний будинок. ОСОБА_3 відмовилась брати гроші та повідомила що передумала продавати даний будинок, при цьому відмовилась повернути попередньо отримані кошти в сумі 14000 грн.

Відповідач ОСОБА_3 заперечує проти позовних вимог та просить відмовити у позові, пояснивши суду, що являється власником будинку № 182, що по вул. Леніна в с. Соболівка Теплицького району. Так до неї приблизно в березні 2015 року звернулась позивач ОСОБА_1 з пропозицією, щодо найму її житлового будинку з земельною ділянкою. Вона погодилась, після чого було домовлено умови найму даного будинку, а саме, що строк найму становить один рік, а вартість 14000 грн. Також була розмова про можливий викуп позивачем даного будинку, в якій відповідач казала, що може продати будинок за 30000 грн. В подальшому позивач сказала, що якщо в них будуть кошти то вона купить даний будинок. Факт отримання грошей від позивача ОСОБА_1 визнає. Заявляє, що це були гроші за здачу в найм будинку, як і було домовлено. Ніякого авансу за продаж будинку не брала.

Представник відповідача ОСОБА_4, який діє на підставі угоди про надання правової допомоги від 20.04.2016, заперечив проти позову, подав відповідні заперечення та пояснив суду, що відповідач дійсно отримала грошові кошти в сумі 14000 грн. від позивача ОСОБА_1 Дані кошти були отримані за здачу в оренду будинку за адресою с. Соболівка, вул. Леніна, 182 Теплицького району. Письмового договору оренди не укладалось, була усна домовленість між позивачем та відповідачем. Ніякого авансу, на чому наполягає представник позивача, за продаж будинку відповідач не брала. Будь-яких договорів чи угод, щодо отримання авансу в усній чи письмовій формі теж не укладала. Позивачем визнано факт користування будинком відповідача понад один рік. В письмових розписках, щодо отримання грошей в сумі 14000 грн. відповідачем вказано що вона отримала гроші за хату, а не за продаж будинку. Під написом «гроші за хату» малось на увазі за оренду хати.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позові необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в березні 2015 року відповідач ОСОБА_3 за усною домовленістю, надала свій будинок та прилеглу територію до нього для проживання позивачу та його сімї. Будинок знаходиться в с. Соболівка по вул. Леніна, 182 Теплицького району Вінницької області, який є її власністю, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 21845472 від 11.02.2009. Факт проживання позивачем у вищевказаному будинку понад один рік сторонами не заперечується, також як і факт отримання грошових коштів відповідачем від позивача в сумі 14000 грн. відповідно до письмових розписок. Позивач та представник позивача стверджують, що між позивачем та відповідачем мали виникнути договірні відносини, а саме вони мали укласти договір-купівлі продажу на вищевказаний будинок, тому зазначені кошти в сумі 14000 грн., відповідач ОСОБА_3 отримала від позивача в якості авансу. В свою чергу відповідач та представник відповідача вважають, що між позивачем та відповідачем виникли договірні відносини, а саме був укладений усний договір оренди вищевказаного будинку, за оренду якого відповідач ОСОБА_3 отримала грошові кошти в сумі 14000 грн., які є предметом спору. Договори купівлі-продажу будинку, попередні договори щодо укладення в майбутньому договору купівлі-продажу вищевказаного будинку у письмовій формі щодо вищевказаного будинку між сторонами не укладались. В письмових розписках про отримання коштів, а саме щодо отримання 10000 грн., вказано що відповідач ОСОБА_3 бере гроші у відповідача ОСОБА_1 «за хату(перший внесок)», в іншій розписці на суму 4000 грн. вказано, що бере гроші «за хату».

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Зобовязання виникають з підстав встановлених ст. 11 ЦК України (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Однією з встановлених ч. 2 ст. 11 ЦК України підстав виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, договори.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності до ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Отже, сторони не уклали договір в розумінні Цивільного кодексу України, який породив у відповідача грошове зобовязання в разі не укладення сторонами договору купівлі-продажу будинку з його вини та встановив строк його виконання.

Згідно ч. 1, 2 ст. 570 ЦК України - завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Щодо вимог позивача у позовній заяві про стягнення суми авансу з відповідача та надання для підтвердження відповідних розписок, то суд вважає, що дані розписки (а.с. 15-16) не підтверджують факт, що грошові кошти, які надав позивач є саме авансом за купівлю вищевказаного будинку відповідача, разом з тим, було встановлено в судовому засіданні та підтверджується відповідними доказами, а саме: довідкою Соболівської сільської ради № 388 від 28.03.2016, згідно якої ОСОБА_1 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 з квітня 2015 року, що між сторонами виникли відносини, щодо оренди(найму) житла.

Відповідно до ч. 1 ст. 810 ЦК України - за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Згідно ч. 1 ст. 811 ЦК України - договір найму житла укладається у письмовій формі.

Відповідно ч. 1 ст. 812 ЦК України - предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина.

На підставі ч. 1 ст. 218 ЦК України - недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків.

У відповідності ч. 2 ст. 218 ЦК України - якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

Тому суд дійшов висновку, що позивач та відповідач уклали усний договір найму(оренди) житла, а саме позивач надала кошти відповідачу, а відповідач передав у користування вищевказаний будинок.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, суд дійшов висновку, що позивач та представник позивача під час розгляду справи не довели тих обставин на які посилаються у позові, а також не надали належних доказів, які б підтверджували їх позовні вимоги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 218, 810 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 15, 60, 88, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення суми авансу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області.

Суддя