Справа № 712/2285/16-ц
Провадження № 2/712/984/16
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 травня 2016 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого/судді - Троян Т.Є.

при секретарі - Шмагайло Н.В.

за участю адвоката - Кушніра С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та вселення, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач 02.03.2016 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та вселення, посилаючись на те, що з ОСОБА_2 він перебував у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 квітня 2016 року було розірвано.

Зазначив, що 06.10.2008 року в період шлюбу з відповідачем ними була придбана квартира АДРЕСА_1 . В 2008 році він зареєструвався за вищевказаною адресою та почав проживати разом з відповідачем ОСОБА_2 та вести спільне господарство.

Вказував, що 06.10.2010 року йому встановлена 2 група інвалідності, однак в зв`язку з погіршенням здоров`я, його стосунки з відповідачем почали псуватися. Відповідач всілякими шляхами почала перешкоджати йому проживати у спірній квартирі. Постійно виганяла його та погрожувала. З 01.01.2016 року відповідач відібрала в нього ключі від квартири, повернула тільки паспорт та пенсійне посвідчення. Всі речі, в тому числі і особисті залишились у спірній квартирі. Іншого житла, окрім вищевказаного у нього немає, оскільки, будучи інвалідом 2 групи, він не має фінансових можливостей винаймати собі інше житло. До останнього часу він сподівався, що зможе повернутися в спільну з відповідачем квартиру та зможе там проживати, однак наразі проживає у своє матері по АДРЕСА_2 , а тому вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Просив суд вселити його в жиле приміщення квартиру АДРЕСА_1 ; зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не чинити йому перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , не перешкоджати його вселенню в дану квартиру та надати ключі від вхідних дверей.

Позивач та його адвокат Кушнір С.В. в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідачів ОСОБА_4 заперечував проти задоволення позовних вимог та просив відмовити в позові в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на останнє судове засідання не з`явилися, проте надали суду свої письмові заперечення проти позову, мотивуючи їх тим, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 06.10.2008 року вони є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , яка була придбана ними за кошти від продажу квартири АДРЕСА_3 , яка була також їх приватною власністю. Зазначили, що ОСОБА_1 жодного відношення до купівлі спірної квартири не має. На даний час не є їх членом сім`ї, а ОСОБА_3 взагалі ніколи таким не являвся. Квартира складається з трьох кімнат, де проживають вони та малолітня донька ОСОБА_3 ОСОБА_5 , 2010 року народження. Згоди на реєстрацію ОСОБА_1 в належній їм квартирі вони не давали. Крім того, зазначили, що позивач веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, ніде не працює та не сплачує за комунальні послуги. Під час проживання позивача в квартирі, нерідко зникали цінні речі. Просили відмовити в позові в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідків, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідност. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст. 16 Цивільного Кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що з 23 липня 1998 року по 27.04.2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.04.2016 року було розірвано.

06.10.2008 року ОСОБА_2 та її дочкою ОСОБА_3 було придбано квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових права на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.02.2016 року, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності по ? частині ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до відмітки про реєстрацію в паспорті ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1 він зареєстрований з 07.11.2008 року та зареєстрований в ній і на даний час.

Також в зазначеній квартирі зареєстрована відповідачка ОСОБА_2 .

Згідно довідки ОСББ «БПК-3» від 01.04.2016 р. в квартирі АДРЕСА_1 проживають ОСОБА_3 та малолітня ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сторони в судовому засіданні підтвердили, що договорів щодо порядку користування зазначеною квартирою між ними не укладалося, в судовому порядку зазначене питання розглянуто не було.

Відповідно до ч. 3ст. 368 Цивільного Кодексу України та ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Доказів, які б спростовували вищезазначену презумпцію спільної сумісної власності подружжя (шлюбний договір, рішення суду про поділ майна подружжя або ін.), яка встановлена Законом, в судовому засіданні не надано.

Допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_7 пояснила, що вона є матір`ю позивача. Наразі син живе з нею по АДРЕСА_2 , оскільки його не з власної волі змусили покинути квартиру, хоча він в ній проживав з моменту купівлі-продажу та по теперішній час зареєстрований в ній.

Допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_8 пояснила, що позивач ОСОБА_1 за своєю волею не проживає в квартирі вже більше місяця. Сімейне життя позивача та відповідачки ОСОБА_2 не склалося. Жодних витрат по утриманню квартири він не несе, участі в веденні спільного господарства не приймає.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що все, що було набуто сім`єю було зароблене ОСОБА_10 . Позивач має шкідливі звички, працювати він не бажає. Оскільки подружнє життя не склалося, позивач покинув за наполяганням ОСОБА_2 квартиру орієнтовно в січні 2016 року.

Як пояснив у судовому засіданні представник позивача, у позивача відсутні ключі від квартири. Крім того, сам факт звернення до суду із відповідним позовом та правоохоронних органів з заявами є підтвердженням доводів позивача про створення перешкод в користуванні квартирою.

Відповідачі протиправно перешкоджають позивачу у користуванні вказаною квартирою, не надає можливості користування належним йому майном, яке знаходиться в цій квартирі, в добровільному порядку, ігноруючи його прохання надати комплект ключів від вхідних дверей квартири.

В силу ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.

Крім того, законодавством визначено самостійне право членів сім`ї власника житла на користування цим житлом, виходячи з норм ч.1 ст.405 ЦК України, згідно з якими члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Аналогічно за ст. 156 ЖК України передбачається збереження такого права користування житлом і для членів сім`ї, які припинили сімейні відносини з власником.

Таким, що втратив право на користування спірною квартирою, позивач у встановленому законом порядку визнаний не був.

При цьому позивач, маючи право користування квартирою, намагався вселитись у вказану квартиру, однак доступу до квартири він не має, а відповідачі у добровільному порядку відмовляється усунути ці обставини та передати йому ключі, чим порушує права та законні інтереси позивача володіти та користуватись цим майном.

Викладені обставини підтверджуються зверненням до правоохоронних органів у березні 2016 року з приводу вчинення відповідачем протиправних дій, а саме: перешкоджає потрапити до спірної квартири.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про вселення та усунення перешкод в користуванні квартирою по АДРЕСА_4 є тим допустимим та законним способом захисту його порушених прав та інтересів.

Норми ст.ст. 57, 59 ЦПК України передбачають, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 року передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Отже, у зв`язку зі встановленими судом обставинами, які стороною відповідача спростовані не були, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, та вважає за необхідне усунути перешкоди у здійсненні позивачем права користування нерухомим майном шляхом вселення до квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 та зобов`язання відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у вселенні, надати ключі та не перешкоджати користуванню квартирою.

Також відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки при подачі позовної заяви позивач був звільнений від сплати судового збору, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів на користь держави судового збору в розмірі 551,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 383, 405 ЦК України, ст.ст. 64, 156 ЖК України, ст.ст. 3-4, 10-11, 57-61, 88, 169, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та вселення задовольнити.

Вселити ОСОБА_1 у квартиру за адресою: АДРЕСА_4 .

Зобов`язати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у вселенні, надати ключі та не перешкоджати користуванню квартирою за адресою: АДРЕСА_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судові витрати в розмірі 275,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судові витрати в розмірі 275,60 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий: Т.Є. Троян