АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5504/16 Справа № 199/1509/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Богун О. О. Доповідач - Варенко О.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 11 травня 2016 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, посилаючись на те, що відповідно до умов укладеного договору № б/н від 01.11.2005 року відповідач ОСОБА_2 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту та платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.п. 3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і він надає йому право в будь-який момент цей ліміт змінити (зменшити, збільшити). Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком. Позичальник підтвердив свою згоду на те, підписавши заяву разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами Банку». У зв'язку з порушенням ОСОБА_2 умов договору, утворилася заборгованість у сумі 20313 грн 20 коп., яку позивач просив стягнути з відповідача на його користь.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 11 травня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.11.2005 року між Закритим акціонерним товариством Комерційним банком "ПриватБанк", правонаступником прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" та ОСОБА_2 було укладено договір б/н про надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 2000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розміри 3% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до п. 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Як слідує із заповненої відповідачем заяви, картку вона отримала 01 листопада 2005 року, цієї ж дати відкрито і рахунок. Таким чином, кредитні кошти відповідачкою були отримані, утім свої обов'язки відповідач по сплаті та поверненню кредитних коштів належним чином не виконувала, у визначенні сторонами договору строки, кредит не повернула, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 31.12.2015 року склала 20313,20 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, керуючись ст. 253, 256, 257, 267 ЦК України, обґрунтовано виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем, та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги про те, що зобов'язання, які не виконані у межах річного строку дії договору, при лонгації останнього продовжують існувати, згідно п.9.12 Умов щодо лонгації договору, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки перебіг трирічного строку позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі в розумінні ст.261 ЦК України починається не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту. Автоматичне неодноразове продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобов'язання, отже, продовження дії картки для настання кінцевого терміну повернення заборгованості значення немає. Подальше продовження дії картки є способом виконання зобов'язання щодо повернення простроченого кредиту, процентів і неустойки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22 жовтня 2014 року по справі №127цс14.

Таким чином, судове рішення ухвалене у відповідності з нормами матеріального права і відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 11 травня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В. Лаченкова