АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого судді: Триголова В.М.

Суддів: Бондаревської С.М., Буленка О.О.,

секретар: Діхтяр Т.В.

за участі представників ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_7

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 04 листопада 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, треті особи: приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Медвєдєва Валентина Іванівна, перша Полтавська державна нотаріальна контора, про визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину, договору купівлі-продажу та свідоцтва про право власності, визнання права власності в порядку спадкування, витребування майна з чужого незаконного володіння,-

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2012 року позивач звернулась до місцевого суду із вказаним позовом, у якому зазначала, що вона онукою ОСОБА_13, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Мати позивача (донька ОСОБА_13) ОСОБА_14 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Після смерті ОСОБА_13 залишилось спадкове майно - квартира АДРЕСА_1. Мати (донька померлого ОСОБА_13) померла ріаніше, а тому позивачка має право успадкувати частину спадщини, яка б належала їй.

На час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_13, позивач перебувала в Качанівській виправній колонії № 54, тому про смерть ОСОБА_13 їй не було відомо у зв»язку з чим був пропущений шестимісячний строк звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. За рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 08 серпня 2012 року позивачу наданий додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини терміном у шість місяців. Звернувшись 11 жовтня 2012 року із заявою про прийняття спадщини до Першої полтавської державної нотаріальної контори, дізналася що її тітка (донька ОСОБА_13) - ОСОБА_9 09 лютого 2009 року отримала свідоцтво про право спадщини за законом за реєстровим № 5-267 на квартиру АДРЕСА_1.

29.05.2013 року спірну квартиру продано ОСОБА_10 та ОСОБА_11

Також в уточненій позовній заяві від 25.10.2013 року ОСОБА_8 зазначала, що 02.11.2012 року Октябрським районним судом м.Полтави постановлено ухвалу про накладенняарешту на квартиру квартиру АДРЕСА_1 Не зважаючи на це, 29.05.2013 року ОСОБА_9 за договором купівлі-продажу передала спірну квартиру ОСОБА_10, ОСОБА_11, хоча на момент вчинення правочину, ухвала Октябрського районного суду м.Полтави від 02.11.2012 року була чинною та були внесені відповідні відомості до Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна. Таким чином, ОСОБА_9 не мала право продавати квартиру ОСОБА_10, ОСОБА_11.

З урахуванням вищевикладеного, згідно останніх уточнених позовних вимог ОСОБА_8 просила визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом зареєстрованим за № 5-267 на ім'я ОСОБА_9 на АДРЕСА_1; визнати недійсним договір купівлі-продажу АДРЕСА_1 від 29 травня 2013 року укладеного між ОСОБА_9 та ОСОБА_10, ОСОБА_11; визнати недійсним свідоцтво про право власності на 1/2 частину АДРЕСА_1 ОСОБА_10 від 29 травня 2013 року; визнати недійсним свідоцтво про право власності на 1/2 частину АДРЕСА_1 ОСОБА_11 від 29 травня 2013 року; визнати за ОСОБА_7 право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину АДРЕСА_1; витребувати АДРЕСА_1 у ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з незаконного володіння.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 04 листопада 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_8відмовлено.

В апеляційному порядку рішення оскаржила ОСОБА_7 яка в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким заявлені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_9 просили постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги ОСОБА_15 і залишити рішення без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_8 є онукою ОСОБА_13, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Мати позивачки (донька ОСОБА_13) - ОСОБА_14 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Після смерті ОСОБА_13 залишилося спадкове майно - квартира АДРЕСА_1.

Рішеням Октябрського районного суду м.Полтави від 08.08.2012 року позивачу наданий додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини терміном у шість місяців.

11 жовтня 2012 року ОСОБА_16 звернулася із заявою про прийняття спадщини до Першої Полтавської державної нотаріальної контори і вказана заява зареєстрована в порядку, передбаченому діючим законодавством.

Відповідно до довідки Першої Полтавської державної нотаріальної контори від 15.10.2012 року за № 2815/02-14 ОСОБА_9 (донька ОСОБА_13 та тітка позивача) 09 лютого 2009 року отримала свідоцтво про право спадщини за законом за реєстровим № 5-267 на квартиру АДРЕСА_1.

29.05.2013 року на підставі договору купівлі-продажу між ОСОБА_9 та ОСОБА_10, ОСОБА_11 квартиру АДРЕСА_1 продано останнім.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_16 в частині визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності в порядку спадкування, витребування майна, місцевий суд виходив з того, що чинність свідоцтва про право на спадщину за законом було припинено в момент укладення ОСОБА_9 договору купівлі-продажу квартири, визнання права власності на квартиру на підставі ст. 392 ЦК України є неналежним способом захисту права, окрім того, відповідачі набули право власності на квартиру правомірно, а тому підстав припинення права власності за ними немає.

Проте, апеляційна інстанція з таким висновком суду погодитися не може з наступних підстав.

Cтаттею 1218 цього Кодексу визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

В ч 1. ст 1267 ЦК України встановлено, шо частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Згідно ст. 1301 цього Кодексу свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Як роз'яснено у п.25 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна, наприклад, вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для з'ясування правомочностей продавця на відчуження майна. При цьому в діях набувача не повинно бути і необережної форми вини, оскільки він не лише не усвідомлював і не бажав, а й не допускав можливості настання будь-яких несприятливих наслідків для власника. До вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (пункт 3 частини першої статті 388 ЦК) відносяться, зокрема, такі випадки, як вчинення правочину під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника власника з другою стороною, тобто у всіх випадках, коли майно вибуло з володіння поза волею власника (або законного володільця).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п. 2 ст. 399 ЦК України право володіння припиняється у разі витребування майна від володільця власником майна або іншою особою.

Враховуючи вищевикладені обставини та беручи до уваги те, що ОСОБА_8 прийняла спадщину у вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 до укладення договору купівлі-продажу останньої між ОСОБА_9 та подружжям ОСОБА_11, враховуючи, що відчуження цієї квартири ОСОБА_9 відбулось поза волею ОСОБА_8, колегія суддів вважає рішення місцевого суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог необхідно скасувати та ухвалити нове, яким частково задовольнити позовні вимоги в частині визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я ОСОБА_9 про визнанян права власності за ОСОБА_8 на 1/2 частину квртири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом та в частині витребування 1/2 частини вказаної квартири з незаконного володіння ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у власність позивача. В задоволенні іншої частини позовних вимог необхідно відмовити.

Щодо позовних вимог ОСОБА_8 про визнання договору купівлі - продажу № 605 від 29.05.2013 року, укладеним між ОСОБА_9 та ОСОБА_10, ОСОБА_17 недійсним та про визнання недійсними свідоцтв про право власності по 1/2 частині спірної квартири за ОСОБА_10, ОСОБА_17, то в даному випадку позивач обрав спосіб захисту своїх прав, не передбачений чинним законодавством, адже відповідно до пункту 10 частини третьої Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» та частини пятої статті 12 ЦК добросовісність набувача презюмується, а права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захистові шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, встановленого статтями 215, 216 ЦК, а відновлюються відповідно до вимог ст. 388 ЦК України.

Окрім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 підлягає стягненню судовий збір по 504, 20 грн. за розгляд справи в апеляційному порядку.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п. 1,3,4 ч.1 ст. 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - задовольнити чстково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 04 листопада 2015 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_8 до ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, треті особи: приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Медвєдєва Валентина Іванівна, перша Полтавська державна нотаріальна контора, про визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину, договору купівлі-продажу та свідоцтва про право власності, визнання права власності в порядку спадкування, витребування майна у власників майна - задовольнити частково.

Визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на ім'я ОСОБА_9 на квартиру АДРЕСА_1.

Визнати право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_8 в порядку спадкування за законом.

Витребувати 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 у ОСОБА_10, ОСОБА_11 у власність ОСОБА_8.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 по 504, 20 грн. судового збору з кожного на користь держави за розгляд справи в апеляційному порядку.

Рішеня набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючи1 суддя : (підпис) В.М. Триголов

Судді: (підписи) С.М. Бондаревська

О.О. Буленко

ВІРНО: