Справа № 713/2-1254/2006
У Х В А Л А

Іменем України

31 березня 2016 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

Головуючого судді Фазикош Г. В.

суддів Власова С. О., Бисаги Т. Ю.

з участю секретаря Рогач О. Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ПАТ КБ "Надра" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду від 5 грудня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ВАТ "Хустське автотранспортне підприємство 12142", ОСОБА_3, третя особа - приватний нотаріус Хустського районного нотаріального округу ОСОБА_4, про переведення прав та обов'язків покупця за договором купівлі-продажу та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

В травні 2006 року ОСОБА_2 предявила позов до ВАТ "Хустське автотранспортне підприємство 12142", ОСОБА_3 про переведення прав та обовязків покупця за договором купівлі-продажу та відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги мотивувала тим, що 2 вересня 2003 року між нею та ВАТ "Хустське автотранспортне підприємство 12142" було укладено договір оренди нежитлового приміщення по вул. Львівській, 190, в м. Хуст та прилеглої до нього території, яке використовувалося як кафе, строком на 5 років.

12 квітня 2004 року між ОСОБА_3 та ВАТ "Хустське автотранспортне підприємство 12142" було укладено договір купівлі-продажу № 2551 цього нежитлового приміщення. Однак, договір оренди був дійсним, чинним, не припиненим, не розірваним та на момент укладення договору купівлі-продажу відчужуване майно знаходилося в оренді ОСОБА_2 Позивачка належним чином виконувала обовязки за договором оренди, а тому вважає, що порушено її переважне право на придбання цього нерухомого майна.

Посилаючись на п. 2 укладеного договору оренди, на ч. 2 ст. 777 ЦК України просила перевести права та обовязки за договором купівлі-продажу №2551 на позивачку ОСОБА_2 та надати їй право на придбання орендованого приміщення, сплативши за нього таку ж суму (11250 грн.), що і ОСОБА_3

Рішенням Хустського районного суду від 5 грудня 2006 року позов задоволено частково. Переведено на ОСОБА_2 права та обовязки покупця в договорі купівлі-продажу нежитлової будівлі загальною площею 51, 1 кв. м. по вул. Львівській, 190, в м. Хуст, укладеному 12 квітня 2004 року між ОСОБА_3 та ВАТ "Хустське автотранспортне підприємство 12142". Визнано ОСОБА_2 покупцем, а ОСОБА_3 виключеного із даного договору.

Повернуто за договором купівлі-продажу ОСОБА_3 суму в розмірі 11 250 грн., внесену ОСОБА_2 на депозитний рахунок суду згідно меморіального ордеру № 124 від 28 листопада 2006 року. В решті вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 8 травня 2007 року рішення Хустського районного суду від 5 грудня 2006 року залишено без змін (Т.1, а.с.209-211).

Ухвалою Верховного Суду України від 6 грудня 2007 року судові рішення місцевого та апеляційного суду залишено без змін (Т.1, а.с.239).

У листопаді 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку ОСОБА_1 подало апеляційну скаргу на рішення Хустського районного суду від 5 грудня 2006 року. В скарзі просить рішення скасувати та у позові відмовити. Зазначають, що не брали участі в справі, однак нежитлове приміщення по вул. Львівській, 190, в м. Хуст перебуває у банку в іпотеці, а отже не може бути продане чи в інший спосіб відчужене.

Ухвалою судді-доповідача апеляційного суду Закарпатської області від 3 березня 2016 року строк на апеляційне оскарження рішення суду поновлено (Т.2, а.с.23).

У судовому засіданні в апеляційній інстанції представник ПАТ КБ «Надра» пояснив, що на момент ухвалення рішення Хустського районного суду від 5 грудня 2006 року банк ще не мав відношення до спірного майна, однак в апеляційному порядку справа була переглянута лише у травні 2007 року. У квітні 2007 року між ВАТ КБ «Надра» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра») та відповідачкою ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, виконання зобовязань за яким було забезпечено договором іпотеки, укладеним між банком та ОСОБА_3, предметом якого є спірне майно. Договір іпотеки було укладено 24 квітня 2007 року, коли рішення суду ще не набуло законної сили. Отже, права банку порушено. У грудні 2014 року ОСОБА_2 оспорила договір іпотеки. Хустським судом цей позов було задоволено, а апеляційним судом це рішення скасовано, однак ймовірність виведення майна з-під іпотеки залишається з огляду на наявність рішення Хустського районного суду від 5 грудня 2006 року.

Представник позивачки ОСОБА_2 подав до апеляційного суду письмове заперечення на апеляційну скаргу, у яких останню не визнав та просив відхилити (Т.2, а.с.35-38).

Вислухавши пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши зібрані у справі матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Наймач, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, у разі продажу речі, переданої у найм, має переважне право перед іншими особами на її придбання (ч. 2 ст. 777 ЦК України).

З матеріалів справи слідує, що 2 вересня 2003 року між ОСОБА_2 та ВАТ "Хустське автотранспортне підприємство 12142" було укладено договір оренди нежитлового приміщення та прилеглої до нього території по вул. Львівській, 190, в м. Хуст строком на пять років (а.с.7).

Договір оренди був дійсним, не припиненим, не розірваним, а саме орендне майно використовувалося позивачкою в якості кафе для здійснення нею підприємницької діяльності.

Згідно абз. 2 п. 2 укладеного орендного договору, орендар має право викупу орендованого майна при згоді орендодавця у встановленому законодавством порядку.

Укладаючи з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу № 2551 від 12 квітня 2006 року нежитлового приміщення по вул. Львівській, 190, в м. Хуст відповідач ВАТ "Хустське автотранспортне підприємство 12142" порушив умови орендного договору щодо переважного права позивачки ОСОБА_2 на придбання цього нерухомого майна. При цьому, даних щодо розірвання договору оренди чи його оспорення, в матеріалах справи немає. Позивачка використовувала орендне майно належним чином, претензій з боку орендодавця не було.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову та переведення прав та обовязків покупця за договором купівлі-продажу № 2551 від 12 квітня 2006 року суд першої інстанції правильно встановив, що позивачці ОСОБА_2 В не було запропоновано можливість придбати орендне приміщення, в той час як саме їй належить переважне право на придбання такого майна.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, то в їх задоволенні обґрунтовано відмовлено, оскільки право на таке відшкодування укладеним орендним договором не передбачено. Крім того, факт та характер моральних страждань не доведено.

В апеляційній скарзі апелянти вказують на те, що оскільки спірне майно було передано в іпотеку банку до набуття законної сили оспореним рішенням Хустського районного суду від 5 грудня 2006 року, то це рішення стосується прав та інтересів банку, який не було залучено до участі у розгляді справи. При цьому апелянт не бере до уваги, що договір іпотеки було укладено 24 квітня 2007 року, тобто майже через пять місяців після розгляду справи у суді першої інстанції. Та обставина, що при укладенні цього договору іпотекодавець відповідачка ОСОБА_3, не повідомила банк про існування судового спору щодо предмету іпотеки, не може бути підставою для скасування законного рішення суду.

Колегія враховує, що у грудні 2014 року ОСОБА_2 предявила позов до ОСОБА_3, відділення № 6 філії ПАТ КБ «Надра» про визнання договору іпотеки недійсним. Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 12 жовтня 2015 року в задоволенні цього позову ОСОБА_2 було відмовлено. Це рішення набрало законної сили, ніким не скасовано. При цьому, відмовляючи в задоволенні позову апеляційний суд виходив з того, що позов предявлено до неналежного відповідача - відділення № 6 філії ПАТ КБ «Надра». Крім того, апеляційний суд зазначив, що належним відповідачем є ПАТ КБ «Надра», до якого позов не предявлено. При цьому, на час укладення іпотечного договору будь-яких заборон щодо спірного нерухомого майна (нежитлового приміщення по вул. Львівській, 190, в м. Хуст) не було (Т.2, а.с.9-11). Отже, іпотека є чинною та ніким не скасована.

Крім того, колегія враховує, що згідно статті 23 Закону «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Таким чином, у даній справі іпотека є дійсною, а права банку не порушені.

Враховуючи викладене, колегія констатує, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ "Надра" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хустського районного суду від 5 грудня 2006 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді