Справа № 229/4121/16-ц
Провадження №2-о/229/262/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2016 р. Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Панової Т.Л.

за участю секретаря Костіної І.В.

заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дружківка цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту народження,

заінтересована особа: Дружківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області,

ВСТАНОВИВ:

заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій зазначає, що вона мешкаючи в м.Сніжне Донецької області, 25.02.2016 року народила сина ОСОБА_2.

25.02.2016 року Донецьким клінічним територіальним медичним обєднанням їй було видано медичне свідоцтво про його народження, а 04.03.2016 року Сніжнянським відділом РАЦС було видане свідоцтво про народження.

Вона не має можливості отримати свідоцтво про народження дитини і зареєструвати свою дитину на території України для отримання матеріальної допомоги, оскільки в теперішній час мешкає на території, де органи державної влади Укрїани тимчасово не здійснюють свої повноваження, а відділом РАЦС м.Дружківки їй відмовлено в державній реєстрації народження дитини.

Просить встановити факт народження нею хлопчика ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Сніжне Донецької області, мати- Захарченко ОСОБА_3, батько- Захарченко ОСОБА_4.

В судовому засіданні заявник підтримав свою заяву з підстав зазначених в ній. Просить її задовольнити в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд прийняв рішення про розгляд справи за відсутності представника зацікавленої особи.

Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що заява підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України та п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом вони породжують юридичні наслідки.

Пунктом 7 частини 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ст. 256 ЦПК України).

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Судом встановлено, що громадянка України, ОСОБА_1, перебуваючи в шлюбі, в м. Донецьк, 25 лютого 2016 року народила дитину хлопчика, вагою 1700 гр, про що свідчить медичне свідоцтва про народження № 865/177 від 25.02.2016 року, видане Донецьким клінічним територіальним медичним обєднанням, а також свідоцтвом про народження дитини № 007418, виданим 04.03.2016 року Сніжнянським міським відділом запису актів цивільного стану (а.с. 5-6,8).

Допитана в судовому засіданні, відповідно до ст. 184 ЦПК України, в якості свідка заявник ОСОБА_1 пояснила, що напередодні пологів в неї стався конфлікт з її чоловіком, що викликало передчасні пологи. Дитина народилася 25.02.2016 року недоношеною на 32-33 тижні вагітності в м.Донецьк. Після пологів дитина перебувала в реанімації в клініці ім.Калініна в м.Донецьк. Приблизно 25-26 березня 2016 року їх перевели до перинатального центру в м.Макіївка, де вони перебували до 28 квітня 2016. На даний час дитина перебуває разом з її матірю в м.Сніжне, оскільки через відсутність документів вона не має можливості вивезти дитину на територію, що контролюється Україною. Дитина в неї третя.

Відповідно до п.п. а) п. 2 ч. 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5, підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024, що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи.

Згідно з абз. 5 ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» - за відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Згідно відповіді Дружківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 25.11.2016 року № З-146/03.2-39 (а.с.7) в проведенні державної реєстрації народження дитини ОСОБА_1 відмовлено, оскільки заявником для підтвердження факту народження дитини предявлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Даючи оцінку допустимості медичному свідоцтву про народження та свідоцтву про народження як документам, що видані установами на тимчасово окупованій території України, суд керується ч.2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Крім того, суд враховує норму статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» якою встановлено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Тобто медичне свідоцтво про народження № 865/177 від 25.02.2016 року, видане Донецьким клінічним територіальним медичним обєднанням, а також свідоцтво про народження № 007418, видане 04.03.2016 року Сніжнянським міським відділом запису актів цивільного стану - на території тимчасово не підконтрольній Україні, не створюють правових наслідків.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо оцінки зазначених доказів, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини», а також Молдови та Росії (зокрема, «Мозер проти Республіки Молдова та Росії»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження дитини для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника ОСОБА_1 суд, як виняток, приймає до уваги надане медичне свідоцтво про народження дитини, свідоцтво про народження дитини і оцінює їх в сукупності з поясненнями ОСОБА_1, допитаної в судовому засідання в якості свідка, та вважає, що заявлені вимоги слід задовольнити, встановивши факт народження ОСОБА_1 25 лютого 2016 року в м. Донецьк Донецької області, Україна, сина, що надасть можливість заявникові отримати свідоцтво про народження дитини відповідно до законодавства України.

Керуючись ст. ст. 209,212-215,223, 257-1, 367 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В:

заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити, що громадянка України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, 25 лютого 2016 року народила в місті Донецьк, Україна, дитину - хлопчика.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Копію рішення невідкладно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження особи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд шляхом подання в 10денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя: Т. Л. Панова