АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-о-14/11 Номер провадження 22-ц/786/1933/16Головуючий у 1-й інстанції Водолага А.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Карнауха П.М.

суддів: Кривчун Т.О., Чумак О.В.

за участю секретаря Ткаченко Т.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3

на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 10 травня 2011 року

по справі за заявою прокурора Зіньківського району в інтересах Держави в особі Бірківської сільської ради про визнання спадщини відумерлою.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2011 року прокурор Зіньківського району Полтавської області звернувся до суду із вказаною заявою, в обґрунтування якої вказував, що померлій 08.05.1999 року ОСОБА_4 на підставі сертифіката на право на земельну ділянку (пай) серії ПЛ № 0326545 від 12.02.1998 р., належала земельна ділянка, що знаходиться на території Бірківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області площею 4,26 в умовних кадастрових гектарах надана для сільськогосподарського виробництва.

Оскільки на майно померлої ОСОБА_4 не виявилося спадкоємців, просив визнати відумерлою спадщину, що залишилась після померлої та передати у власність територіальної громади (до земель запасу) Бірківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області земельну ділянку з межами населених пунктів, площею 4,26 га, згідно сертифікату серії ПЛ № 0326545.

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 10 травня 2011 року визнано відумерлою спадщину ОСОБА_4, яка померла 08.05.1999 року, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_1, яка до дня смерті проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1, у вигляді земельної ділянки, яка знаходиться на території Бірківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, розміром 4,26 га, наданої для сільськогосподарського використання згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0326545 від 12.02.1998 року та передано у власність територіальної громади (до земель запасу) Брківської сільської ради Зіньківського району Полтавськоїобласті.

Рішення оскаржив ОСОБА_3, в інтересах якого представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви прокурора.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, заслухавши прокурора, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 08 травня 1999 року померла ОСОБА_4, що проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідно до запису акта про смерть № 14 від 10 травня 1999 року (а.с. 2).

За інформацією Бірківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області від 25.01.2011 року за № 66, ОСОБА_5 має сертифікат від 12.02.1998 року серія ПЛ № 0326545 на право на земельну частку (пай) - земельну ділянку, розташовану на території Бірківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області розміром 4,26 га для сільськогосподарського використання (а.с.3).

За повідомленням Зіньківської державної нотаріальної контори Полтавської області від 27.04.2011 року за № 274 (а.с. 7), після смерті 08.05.1999 року ОСОБА_4, жительки с. Бірки Зіньківського району Полтавської області, спадкова справа не заводилася, число спадкоємців невідомо.

Звертаючись до суду з позовом, прокурор послався на вимоги ст. 1277 ЦК України.

Задовольняючи його заяву про визнання спадщини відумерлою, місцевий суд також виходив з зазначеної норми.

Однак колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, оскільки правовідносини виникли до набрання чинності цим Кодексом з огляду на те, що ОСОБА_4 померла 08.05.1999 р., коли був чинним ЦК УРСР у редакції 1963 року.

Згідно п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 р. правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадшини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Правила статті 1277 Цивільного кодексу України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року.

Таким чином, у справах про визнання спадщини відумерлою суд першої інстанції не звернув увагу на застосування абз. 2 п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, відповідно до якого правила ст. 1277 ЦК про відумерле майно застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності ЦК.

Зазначені положення застосовуються, якщо спадщина не перейшла до держави в порядку, передбаченому ст. 555 ЦК УРСР.

Згідно ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави: 1) якщо спадкодавець все майно або частину його заповідав державі; 2) якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом; 3) якщо всі спадкоємці відмовилися від спадщини; 4) якщо всі спадкоємці позбавлені права спадкування (статті 528 і 534 цього Клдексу); 5) якщо ні один із спадкоємці не прийняв спадщини.

Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини).

Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину.

ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави.

Отже, норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР.

При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Отже, щодо спадкування державою (ст. 555 ЦК УРСР) та переходу спадщини, визнаної судом відумерлою, у власність територіальної громади (ст. 1277 ЦК), правила абз. 2 п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК слід застосовувати, якщо спадщина відкрилась після 1 липня 2003 року, проте не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мають право спадкування відповідно до норм ЦК УРСР.

Таким чином, сплив однорічного строку, встановленого ч. 2 ст. 1277 ЦК та абз. 2 п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, може підлягати обчисленню, починаючи не раніше 1 липня 2003 року.

Відповідно до довідки Бірківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області від 31.05.2016 року (а.с. 20), згідно записів в погосподарській книзі № 4 за 1996-2000 р.р., особовий рахунок № 276, значиться, що в селі Бірки по вул. Шкільна,4, була зареєстрована і проживала сім»я в такому складі: голова сім»ї ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3; онук ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, а також племінниця ОСОБА_6, невістка ОСОБА_7 та внучка ОСОБА_8

З 14.02.1996 року ОСОБА_4 зареєстрована одна.

Сім»я ОСОБА_3 виділилася в окреме домогосподарство № 556 за цією ж адресою вул. Шкільна,4, в новозбудований житловий будинок.

До апеляційної скарги ОСОБА_9 надав сертифікат на право на земельну частку (пай), серія ПЛ № 0326545. згідно якого ОСОБА_4 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Куйбишева, розміром 4,26 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) вартістю 18115 грн. Сертифікат зареєстровано 12.02.1998 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 585 (а.с.18).

В апеляційній скарзі ОСОБА_9 зазначив, що успадкував після померлої бабусі ОСОБА_4 за заповітом її житловий будинок з присадибними господарськими будівлями та у відповідності до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року успадкував інше майно, що їй належало, фактично вступивши у володіння спадковим майном.

Разом з тим, належних та допустимих доказів на підтвердження цього апеляційному суду ОСОБА_3 не надав.

З огляду на встановлені по справі обставини, виходячи з системного аналізу норм, що регулюють дані правовідносини, колегія суддів приходить до висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права, а саме ст. 1277 ЦК України у ред. 2003 р., оскільки на час відкриття спадщини вона не існувала та спірні відносини не регулювала.

Крім того, місцевий суд не звернув увагу на те, що у заяві про визнання спадщини відумерлою, що розглядається за правилами глави 9 ЦПК України, яке є видом непозовного цивільного судочинства, заявлені вимоги позовного характеру, зокрема, про передачу земельної ділянки у власність територіальної громади Бірківської сільської ради, та помилково задовольнив їх.

Викладені в апеляційній скарзі доводи є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні заяви прокурора.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309 ч.1 п.3,4, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 10 травня 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні заяви прокурора Зіньківського району Полтавської області про визнання спадщини ОСОБА_4 відумерлою та передання її у власність територіальної громади відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягомдвадцяти днівз дня набрання ним законної сили.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_1

Судді /підпис/ ОСОБА_10

/підпис/ ОСОБА_11

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного

суду Полтавської області ОСОБА_1