Єдиний унікальний номер 226/186/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1068/2016
Головуючий в 1 інстанції Петунін І.В.
Доповідач Папоян В.В.
Єдиний унікальний номер 226/186/16-ц
Номер провадження 22-ц/775/1068/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2016 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді: Папоян В.В.

суддів: Біляєвої О.М., Кішкіної І.В.

за участю секретаря Ротар Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 14 квітня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про стягнення заборгованості по заробітній платі,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» про стягнення заборгованості по заробітної плати, в обґрунтування якого вказав, що він перебував у трудових відносинах з відповідачем з 22.08.2005 р. по 25.03.2013 р. Працював у якості гірника очисного забою 5 розряду та був звільнений наказом № 836 від 25.03.2013 р. У липні 2012 року роботодавець встановив тарифну ставку 36,23 грн. на годину для цієї категорії працівників, але йому оплата праці проводилася за відрядною системою оплати праці з безпідставно заниженою тарифною ставкою, що є порушенням п. 6.5 Колективного договору та ст. 111 КЗпП України. Так у липні 2012 р. ним було відпрацьовано 28 годин по відрядних роботах з видобутку вугілля (код 101), за них сплачено 854,34 грн. за тарифною ставкою 30,51 грн. та на планових відрядних роботах - 104 години (код 104), за них сплачено 3229,12 грн. за тарифною ставкою 31,05 грн. Це означає, що відповідач проводив нарахування заробітної плати нижче за тарифну ставку. Оскільки фактично було нараховано 4083,46 грн. за 132 години робот, а повинно було нараховуватися 4782,36 грн. то недоплата склала 698,90 грн. У зв'язку з цим просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі за липень 2012 р. у сумі 698,90 грн.

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 14 квітня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

З вказаним рішенням позивач не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі. На обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що судом не повно встановлено всі обставини, які мають значення для справи. Зокрема, зазначає, що відповідачем не надано доказів того, що йому була встановлена відрядна система оплати праці.

Особи, які приймають участь по справі у судове засідання апеляційного суду не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали цивільної справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення скасуванню з ухваленням нового з наступних підстав.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог позивача про стягнення заборгованості по заробітної платі, суд виходив з того, що доводи позивача щодо порушення законодавства при оплаті його праці за нижчою тарифною ставкою, ніж встановлено ГРОЗ 5 розряду, не ґрунтуються на законі, оскільки оплата праці визначається розрядом роботи, а не розрядом працівника, що її виконує.

Проте з таким висновком суду не можна погодитися у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про оплату праці» основою організації оплати праці є тарифна система, яка включає: тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів і тарифно-кваліфікаційні характеристики. Тарифна сітка (схема посадових окладів) формується на основі тарифної ставки робітника першого розряду, яка встановлюється у розмірі, що перевищує законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч.2 ст. 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами

Статтею 9 Закону України «Про колективні договори і угоди» від 01 .07.1993 року (в редакції, яка діяла на час звільнення позивачки) визначено, що положення генеральної, галузевої, регіональної угод діють безпосередньо і є обов'язковими для всіх суб'єктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду.

Відповідно до п.п. 9.4.1., 9.4.5. Галузевої угоди між Міністерством вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об'єднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 03.07.2001 року (з подальшими змінами) умови оплати праці, розміри тарифних ставок і посадових окладів працівників Підприємств і організацій, включаючи працівників загальних (наскрізних) професій та посад, їхніх структурних підрозділів, що виконують роботи, які відповідають основній діяльності Підприємств вугільної галузі та шахтного будівництва, визначаються Додатком до розділу 9 Угоди (далі - Додаток), чинним законодавством і впроваджуються в порядку та терміни, встановлені законодавством, під контролем Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, яке забезпечує реалізацію державної політики щодо оплати праці та соціального захисту працівників вугільної промисловості. Форми і системи оплати праці встановлюється колективними договорами підприємств згідно з «Положенням організації оплати праці на підприємствах вугільної промисловості».

Відповідно до Положення з організації оплати праці на підприємствах вугільної промисловості на підприємствах вугільної промисловості застосовуються дві основні системи оплати праці працівників: а) відрядна система, за якою розмір одержуваної заробітної плати визначається в залежності від фактично виробленої продукції; б) почасова система, за якою розмір одержуваної заробітної плати визначається в залежності від кількості відпрацьованого часу: годин, днів, місяців. Відрядна система оплати праці провадиться за виконану роботу за відрядними розцінками, встановленими для даного виду робіт. Відрядну оплату праці працівників варто застосовувати в тих випадках, коли є можливість точного обліку виконаних обсягів робіт. Види робіт, на яких може застосовуватися відрядна оплата праці, визначаються керівником підприємства за узгодженням з комітетом (комітетами) профспілки. При відрядній системі заробітна плата працівника цілком залежить від результатів його праці, оскільки при цій системі не існує гарантії обов'язкового одержання працівником якогось твердого мінімуму заробітної плати (крім випадків невиконання норм виробітку (часу) з причин, що не залежать від працівника, оплата за які провадиться у відповідності до статті 111 КЗпП України).

Тобто при виконанні відрядних робіт працівнику доводиться виконувати різні роботи і виконувати різноманітні операції, для яких розцінки встановлюються з урахуванням різних розрядів. У тих випадках, коли працівник за умовами виробництва виконує роботи різних розрядів, оплата його праці здійснюється відповідно до розрядів виконуваної роботи, оскільки відрядна розцінка визначається розрядом роботи, а не розрядом працівника, що її виконує.

При розгляді справи по суті судом було встановлено, що позивач з 22.08.2005 р. по 25.03.2013 р. знаходився у трудових відносинах з відповідачем. Працював у якості ГРОЗ 5 розряду та був звільнений за згодою сторін за п. 1 ст. 36 КЗпП України, відповідно до записів у трудовій книжці.

Відповідно до наказу № 238/к від 03.02.2012 р., з яким позивача було ознайомлено особисто під розпис ОСОБА_1 переведено гірничим робітником очисного забою 5 розряду дільниці №5 з системою оплати №5 та тарифною ставкою 34,6. Зазначений наказ видано на підставі особистої заяви працівника, ним не оскаржено та є чинним.

Тобто у липні 2012 р. позивач працював на дільниці № 5 гірничим робітником очисного забою 5 розряду з відрядною системою оплати праці у залежності від обсягу та вартості виконаних робіт.

Згідно Рапорту на відрядні та почасові роботи дільниці № 5 за липень 2012 р. виконувалися наступні роботи: 1) комбайновий видобуток вугілля (V розряд); 2) підривка ґрунту (IV розряд); 3) демонтування 2 РКУ-13 (ІІ розряд); 4) скорочення (ІІ розряд); 5) доставка лісоматеріалів (ІІ розряд); 6) зачистка основи та верхняків 2 КДД (V розряд); 7) вирівнювання секцій по лаві (IV-V розряд); 8) здійснення пресечки (III, IV, V розряд); 9) перекріплення (III-IV розряд); 10) видача обладнання та матеріалів (ІІІ розряд); 11) підтримка (ІІ розряд); 12) демонтаж балок КНО по лаві (ІІІ розряд); 13) закріплення крівлі дошкою по лаві (IV розряд).

Згідно інформації, наданої відповідачем 14.08.2013 р., норма виробітки у липні 2012 р. склала 102,6 %.

Згідно норм Галузевої угоди мі Міністерством енергетики та вугільної промисловості України та додатку № 33 до Умов оплати праці Галузевої угоди встановлено перелік галузевих норм і нормативів трудових затрат, обов'язкових для застосування на підприємствах вугільної промисловості України, у відповідності до яких здійснюється тарифікація і оплата праці працівників вугільної промисловості. Згідно вказаних норм і нормативів трудових затрат, оплата робіт, проведених дільницею № 5 у липні 2012 р. тарифікується за ІІ-V розрядами.

За таких обставин розглядаючи справу, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач працював на дільниці № 5 гірничим робітником очисного забою 5 розряду з відрядною системою оплати праці у залежності від обсягу та вартості виконаних робіт, тому вимоги щодо оплати праці за відпрацьований час за тарифною ставкою встановленою ГРОЗ 5 розряду необґрунтовані.

Проте відмовляючи у задоволені позовних вимог у повному обсязі суд не врахував, що відповідно до наказу № 238/к від 03.02.2012 року працівнику визначено тарифну ставку 34,6. Тоді як з матеріалів справи, а саме рапорту за відрядні та почасові роботи дільниці № 5 за липень 2012 року та розрахункового листка працівника за липень 2012 року убачається, що позивачем було відпрацьовано 28 годин по відрядних роботах з видобутку вугілля (код 101), за них сплачено 854,34 грн. за тарифною ставкою за відрядні роботи з видобутку вугілля 30,51 грн. та відпрацьовано по планових відрядних роботах 104 години (код 104), за них сплачено 3229,12 грн. за тарифною ставкою за планові відрядні роботи 31,05 грн., що є меншим від тарифної ставки встановленої наказом та є порушенням істотних умов трудового договору, умови якого визначені сторонами і підтверджені наказом.

Оскільки за відпрацьований час 132 години робот (28 годин по відрядних роботах з видобутку вугілля (код 101), та 104 години планових відрядних роботах (код 104) фактично було нараховано 4083,46 грн., а повинно було нараховуватися 4567,20 грн. (132х34,6), то недоплата за липень 2012 року склала 483,74 грн. Тому саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року N 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Таким чином, при розгляді справи судом першої інстанції не в повному обсязі встановлені обставини, які мають значення по справі та допущено порушення норм матеріального права, що призвело до невірних правових висновків у тих правовідносинах, що виникли між сторонами тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового по суті позовних вимог.

Відповідно до ст.. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Задовольняючі позовні вимоги частково апеляційний суд з урахуванням вимог ст.. 88 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір не сплачений позивачем при зверненні до суду першої та апеляційної інстанцій у сумі 1023,12 грн..

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, апеляційний суд,

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Димитровського міського суду Донецької області від 14 квітня 2016 року скасувати.

Стягнути з державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за липень 2012 року у сумі 483 (чотириста вісімдесят три) грн. 74 коп.

Стягнути з державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» на користь держави судовий збір у сумі 1023,12 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили негайно і може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня з дня набрання законної сили.

Судді: