Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/39/16-ц
Провадження 2/494/119/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2016 р. м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді Лебединського С.Й.,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Розквітівської сільської ради Березівського району Одеської області «Про визнання права власності за набувальною давністю».

в с т а н о в и в:

Позивач, звернувшись до суду із цим позовом просила визнати за нею ОСОБА_2 право приватної власності за набувальною давністю на нерухоме майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями загальною площею 49,7 кв.м., житловою площею 20,6 кв.м., що розташований за адресою вул. ХХ зїзду КПРС буд.№19, с. Розквіт, Березівського району Одеської області, загальною вартістю 42 937 гривень.

На обґрунтування поданого позивач вказувала, що з серпня 2005 р. почала використовувати житловий будинок за адресою вул. ХХ зїзду КПРС буд.№19, с. Розквіт, Березівського району Одеської області, для проживання. З попередньою власницею була досягнута усна домовленість щодо усіх істотних умов укладання договору купівлі-продажу цього будинку, але правоустановчі документи на будинок були відсутні. На теперішній час колишня господарка будинку померла. Також, позивач вказувала на укладання нею особисто договору із електропостачання, та згодом отримання у власність земельної ділянки за цією ж адресою вул. ХХ зїзду КПРС буд.№19, с. Розквіт, Березівського району Одеської області. Посилалась на ст.ст. 13, 41 Конституції України ст.ст. 344, 346 ЦК України та інше.

У судовому засіданні позивач та її представник вимоги підтримали на підставах викладених у позові. Додатково зазначили, що сплатили за будинок 1 500 гривень, про необхідність звернутись для отримання правової допомоги у сільську раду з приводу оформлення договору купівлі-продажу згідно умов чинного законодавства не мала можливості з приводу відсутності грошей та свою юридичну необізнаність.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення поданого позову не заперечувала.

У судовому засіданні встановлено наступне.

ОСОБА_2 з 07 серпня 2005 р. проживає за адресою вул. ХХ зїзду КПРС буд.№19, с. Розквіт, Березівського району Одеської області.

19 травня 2006 р. ОСОБА_2 уклала договір користування електричною енергією №3190/44 з Березівським РЕМ ВАТ ЕК Одесаобленерго.

15 травня 2014 р. на підставі рішення Розквітівської сільської ради, Березівського району Одеської області за №398-VI ОСОБА_2 був наданий дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання свідоцтва на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд для

ведення особистого селянського господарства за адресою вул. ХХ зїзду КПРС буд.№19, с. Розквіт, Березівського району Одеської області.

31 січня 2015 р. ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право приватної власності на нерухоме майно на земельну ділянку по вул. ХХ зїзду КПРС буд.№19, с. Розквіт, Березівського району Одеської області, кадастровий номер :02:001:0250.

Допитана у судовому засіданні як свідок ОСОБА_3 пояснила суду, що саме вона отримала гроші за житловий будинок по вул. ХХ зїзду КПРС буд.№19, с. Розквіт, Березівського району Одеської області від ОСОБА_2 в сумі 1 500 гривень. Раніше у будинку мешкала її баба ОСОБА_4, а після того як баба захворіла, то вона її забрала до себе. На вказаний житловий будинок ніяких правоустановчих документів не було.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, допитавши свідків, на підставі наданих доказів і доведення їхньої переконливості суд дійшов до наступного.

Суд погоджується з можливістю пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю, що випливає з положень ст.ст. 15, 16 ЦК України, а також ч.ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років набуває право власності на це майно, а захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права.

У зв'язку з наведеними нормами особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

При цьому, суд вважає, що право власності належить до числа таких субєктивних прав, які можуть виникнути при наявності певного юридичного факту, а то й їх сукупності. Тому, виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для даної справи, і, які повинна була довести саме позивач, згідно до положень ч.1 ст.60 ЦПК України:

законний обєкт володіння;

добросовісність володіння;

відкритість володіння;

давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння).

Проте, на думку суду, з перелічених положень, для подальшого визнання права власності позивачем дотримані не були вимоги щодо встановлення фактів законного обєкту володіння та добросовісності володіння.

Щодо обєкту володіння, то слід зазначити, що право власності за давністю володіння, перш за все, може виникнути на придатне для володіння майно, яке відноситься до будь-якої форми власності, крім того, яке вилучено з цивільного обороту.

Нерухоме майно може стати предметом набуття за давністю, оскільки вважається, що таке майно існує. Якщо будівля чи споруда не є обєктом нерухомості, прийнятому в експлуатацію, право на яке зареєстровано в установленому порядку, то набути право власності за давністю володіння на таке майно неможливо. Згідно з абз.3 ч. ст. 344 ЦК України, право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. З 3 серпня 2004 р. набрав чинності Закон України від 1 липня 2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», який сформулював систему і порядок державної реєстрації прав на нерухомість, чим виконані вимоги ст. 182 ЦК України.

Проте, у судовому засіданні встановлено, що на вказаний житловий будинок будь-яких правоустановчих документів не було. Кому вказаний будинок належав і на якій підставі суду не доведено.

Безспірний системний зв'язок з критерієм добросовісності володільця за давністю володіння має положення ст.388 ЦК України, згідно з якою добросовісним набувачем є особа, яка не знала і не могла знати, що придбає майно в особи, яка не мала право його відчужувати.

За змістом ст. 344 ЦК України володілець за давністю володіння (або незаконний володілець) не має ніякого права на майно, а лише намагається набути право власності на майно. Тому набувач повинен довести, що він не знав і не міг знати про те, що майно набуте в особи, яка не мала права на його відчуження.

Проте, виходячи з встановленого у судовому засіданні, з змісту позовної заяви, з якої

свідчить що правоустановчі документи на вказаний будинок були відсутні, зі змісту пояснень позивача, яка пояснювала, що не мала грошей на належне оформлення свого права на вказаний будинок згідно вимог чинного законодавства, пояснень свідка, з яких вбачається що гроші за будинок отримала саме вона, а у будинку жила її баба ОСОБА_4, і будь-які документи на вказаний будинок були відсутні вочевидь свідчить, що вона достовірно знала, що набуває житловий будинок в особи, яка не мала права на його відчуження.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник.

Як встановлено у судовому засіданні, свідок ОСОБА_3 є онукою ОСОБА_4А, яка мешкала у вказаному будинку і відповідно до наведеного мала б бути залучена до справи у якості відповідача або співвідповідача. Але позивач в порушення наведеного до неї вимог не має, а суд у відповідності до положень ч.1 ст.33 ЦПК України позбавлений права на залучення співвідповідачка за власною ініціативою.

З огляду на вищенаведене суд не вбачає підстав для задоволення поданого позову.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

ОСОБА_2 у задоволенні позову до Розквітівської сільської ради Березівського району Одеської області «Про визнання права власності за набувальною давністю» - в і д м о в и т и.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10-ти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Одеської області через Березівський районний суд Одеської області.

Суддя :_________________________________________-