справа №639/2041/16
провадження №4-с/639/23/16
Ухвала

Іменем України

20 квітня 2016 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Іванової І.В.

за участю секретаря Тущенко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2, заінтересована особа ОСОБА_3, суд-

Встановив:

1 березня 2016 року до суду звернувся ОСОБА_1 зі скаргою та просить суд визнати неправомірними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 про його виселення та скасувати постанову про стягнення з нього виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій по справі Жовтневого районного суду м. Харкова № 639/1245/15-ц. Зобовязати Жовтневий ВДВС ХМУЮ провести виконання за виконавчим листом у відповідності до ЗУ «Про виконавче провадження».

Свою скаргу заявник ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 29.02.2016 року йому від державного виконавця надійшла постанова про стягнення з нього виконавчого збору у розмірі 680,00 грн. Цього ж дня він отримав ще одну постанову про стягнення з нього витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 12,72 грн.

Заявник зазначив, що він не згоден з вищевказаними постановами, тому як вони винесені передчасно, так як після того як він дізнався про порушення своїх прав, він звернувся з відповідними документами про поновлення його порушеного права та скаргами на заочні рішення суду.

У провадженні державного виконавця Жовтневого ВДВС ОСОБА_2 знаходиться виконавчий лист № 639/1245/15-ц, виданий 18.06.2015 року про його виселення на підставі заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова. Вказане заочне рішення він оскаржував, але виконавчий лист державний виконавець не повернув до суду. Тому заявник вважає, що саме по цим двом постановам він не повинний сплачувати судовий збір, тому як не виконувався ЗУ «Про виконавче провадження»

15.02.2016 року заявник отримав лист від державного виконавця Негруця Ю.С., в якому повідомив, що його примусове виселення призначено на 24.02.2016 року на 10-00 годину без надання іншого приміщення. Зазначені дії державного виконавця не відповідають ЗУ «Про виконавче провадження». Державний виконавець жодного разу не направляв йому постанову про відкриття виконавчого провадження та не пропонував виселятися добровільно з наданням строку.

Заявник зазначив, що він є інвалідом 2 групи, пересувається лише в межах квартири, і куди його збираються виселити з квартири, яку він з покійною дружиною купляли у шлюбі та ? частина квартири повинна бути його.

Вищевказані дії державного виконавця він оскаржив у встановлений законом строк до начальника Жовтневого ВДВС, але до наступного часу не отримав від нього відповіді. Також оскаржив дії державного виконавця до Жовтневого районного суду м. Харкова. Але рішення не прийняте у встановлений законом строк по незалежним від нього причинам, із-за хвороби судді Срокіної І.І.

23.02.2016 року його представник отримав постанову про відкриття ВП № 48578188 від 01.09.2015 року про його виселення та копію виконавчого листа від 18.06.2015 року. Після чого його представником була надана заява до Жовтневого ВДВС про зупинення, або відкладення виконання рішення суду, у звязку з тим, що його виселяють з квартири, яка була придбана у шлюбі та є спільною власністю. Але ще при житті його покійна дружина ОСОБА_4 за рішенням суду визнала це майно особистим безпідставно. Так як він про це нічого не знав раніше, а як тільки дізнався, то оскаржує їх в Апеляційному суді Харківської області та у Вищому спеціалізованому суді України.

Державний виконавець на його заяви та скарги ніяк не прореагував, а навпаки 24.02.2016 року прийшов зі стороною стягувача виселяти його на вулицю, в той час коли у нього іншого житла немає, так як він продав свою квартиру, вступив у шлюб з ОСОБА_4 і саме на ці гроші вони придбали у шлюбі квартиру, з якої його виселяють незаконно. Його покійна дружина, яка зловживала спиртними напоями, ще при житті вступила у змову з ОСОБА_3, з якою провернула відносно нього шахрайські дії, щоб лишити його житла.

Заявник зазначив, що дії державного виконавця його дуже здивували, він припускає що у нього є особиста зацікавленість у виконанні рішення по виконавчому листу, який повинний бути повернутим до суду без виконання, у звязку з тим, що була подана апеляційна скарга та в рішенні суду були внесені зміни, а саме: рішення часткове скасовано та відмовлено в частині зняття з реєстрації, стягнення судових витрат. Після чого він оскаржив це рішення в касаційній інстанції.

Також, в апеляційній інстанції на даний час розглядаються інші справи, які полягли за підставу для винесення рішення про його виселення, а саме ще не розглянута апеляційна скарга на рішення суду про розірвання шлюбу. Крім того, у Жовтневому районному суді м. Харкова розглядаються справи про визнання договору купівлі-продажу недійсним з різних підстав, тому якщо його виселити без надання іншого житла, тоді грубо порушуються права людини та інваліда, передбачені Конвенцією з прав людини.

З діями державного виконавця він не згодний та вважає їх противоправними, виходячи з наступного. Його несвоєчасно повідомлено по якому виконавчому листу відкрите виконавче провадження та коли. Коли він побачив документи, то зрозумів, що державний виконавець діє з перевищенням повноважень. Виконавче провадження відкрито 01.09.2015 року іншим виконавцем ОСОБА_5, який з вересня 2015 року не працює у виконавчій службі. У лютому 2016 року державний виконавець Негруця Ю.С. знав, що ніякої постанови йому не направлялося, одразу направив йому листа про примусове виконання рішення, грубо порушив ЗУ «Про виконавче провадження». Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова оскаржується у вищих інстанціях, тому державний виконавець повинний був повернути виконавчий лист до суду без виконання, так як при винесенні заочного рішення суд не знав, що він є інвалідом 2 групи та квартира куплена у шлюбі, тобто ? частка повинна бути його. При таких обставинах державний виконавець повинний був звернутися до суду з заявою про розяснення судового рішення, але він цього не зробив.

У судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1,ОСОБА_6 заяву підтримала,просила задовольнити та надала пояснення відповідні вищенаведеному .

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 проти задоволення скарги ОСОБА_1 заперечував, псилаючись на те, що постанови від 24.02.2016 року винесені ним на підставі Закону України «Про виконавче провадження» та являються законними. Щодо стягнення с ОСОБА_1 суми виконавчого збору у меншій сумі , ніж передбачено , Законом України «Про виконавче провадження», то така може бути додатково стягнута на підставі вимог Закону .

Заінтересована особа ОСОБА_3 у судове засідання не зявилася , належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи.

Суд, вислухав пояснення представника ОСОБА_1, ОСОБА_6 , державного виконавця відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи вважає що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі статтями 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, і будь-яка заінтересована особа має право в порядку, визначеному законом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Право боржника на оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця з питань виконавчого провадження передбачено ст.12 та ч.2 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-ХІV (з послідуючими змінами та доповненнями) (надалі - Закон)

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ч.1 і ч.2 ст. 2 цього Закону примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України, примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» (далі державні виконавці).

Згідно ст. 7 Закону України «Про державну виконавчу службу» державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Відповідно до ч.1 і ч.2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчинити виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановлених виконавчим документом і цим законом.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Відповідно до чч.1 і 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк предявлення такого документу до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і предявлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Жовтневим районним судом м. Харкова 18.06.2015 року було видано виконавчий лист №639/1245/15 від 20 квітня 2015 року про стягнення виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1

На підставі заяви стягувача постановою № ВП 48578188 від 01.09.2015 року державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_5 відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом .

Як вбачається з матеріалів вищевказаного виконавчого провадження , представник боржника ОСОБА_1, ОСОБА_6 ознайомилася з матеріалами виконавчого провадження 23.02.2016 року , у цей же день отримала ухвалу про відкриття виконавчого провадження по вказаному вище виконавчому листу.

24.02.2016 року постановою державного виконавця Жовтневого ВДВС ХМУЮ ОСОБА_2 було стягнуто з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 680 грн. .

24.02.2016 року постановою державного виконавця Жовтневого ВДВС ХМУЮ ОСОБА_2 було стягнуто з боржника ОСОБА_1 витрати на проведення виконавчих дій у сумі 12,72 грн. .

Відповідно до статей 28, 41, 89 Закону України «Про виконавче провадження» при визначених умовах у разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виносить постанови про стягнення виконавчого збору, про накладення штрафу та про стягнення витрат, повязаних із організацією та проведенням виконавчих дій.

Згідно ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі

невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення

виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Згідно ч.1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» витрати органів державної виконавчої служби, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, які використовуються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Кошти виконавчого провадження складаються з: 3) стягнутих з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Суд не може погодитися з доводами скаржника та його представника щодо неправомірності винесення ухвал від 24 .02.2016 року, оскільки ними на той час оскаржувалося рішення суду від 20 квітня 2015 року у апеляційному та касаційному порядку, оскільки як зазначила представник скаржника 10 грудня 2015 року рішення від 20 квітня 2015 року було скасовано частково , в частині виселення залишено без змін. Таким чином рішення суду від 20 квітня 2015 року набрало законної сили 10 грудня 2015 року.

Що стосується оскарження рішення у касаційному порядку , то таке оскарження не зупиняє виконання рішення суду, а тому 24.02.2016 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 були винесені законні постанови про стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій.

31.03.2016 року державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № ВП 48578188 у звязку з виконанням у примусовому порядку вищевказаного виконавчого листа .

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 383, 384, 386-387 ЦПК України суд, -

Ухвалив:

У задоволені скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2, заінтересована особа ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя Іванова І.В.