Справа № 561/158/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року смт. Зарічне

Зарічненський районний суд Рівненської області в складі:

судді Світличного Р.В.,

з участю секретаря Савич Ж.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Зарічне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до органу опіки та піклування Зарічненської районної державної адміністрації про визнання батьківства,

ВСТАНОВИВ:

28 березня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати за ним батьківство щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_3

На обґрунтування своїх позовних вимог вказував, що 07 березня 2016 року померла ОСОБА_4, з якою він перебував у зареєстрованому шлюбі з 1995 року по 1998 рік. Від даного шлюбу мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу і по день смерті ОСОБА_4 він перебував з нею у фактичних шлюбних стосунках, впродовж яких, 20 березня 2002 року у них народився син ОСОБА_6, та 20 травня 2006 року дочка ОСОБА_7. Весь цей час вони проживали однією сімєю у спільній квартирі, що на вул. 1 Грудня, 17/32 в смт. Зарічне, Рівненської області, виховували трьох дітей, та забезпечували їх матеріально. На час народження ОСОБА_3 та ОСОБА_8 він офіційно не значився чоловіком ОСОБА_4, а тому реєстрація народження дітей була проведена за прізвищем матері, а по батькові дітей записано його імя за вказівкою матері. Оскільки його батьківство над дітьми може бути визнане тільки за рішенням суду, просив позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 предявлений позов підтримав повністю. Додатково суду пояснив, що після розірвання шлюбу у 1998 році вони з ОСОБА_4 продовжували проживати однією сімєю. На час народження другого сина ОСОБА_6 вони разом проживали в ІНФОРМАЦІЯ_2 в будинку його матері ОСОБА_9. Разом вели спільне господарство та виховували дітей. Після народження у 2006 році дочки ОСОБА_7, проживали в смт. Зарічне однією сімєю. Вказував, що дійсно є батьком неповнолітнього ОСОБА_3, та малолітньої ОСОБА_8. Просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні предявлений позов визнала. Суду пояснила, що 07 березня 2016 року померла ОСОБА_4 яка була матірю ОСОБА_3 та ОСОБА_8. 11 березня 2016 року дітей було поставлено на облік служби у справах дітей. На даний час діти перебувають на тимчасовому влаштуванні у їхнього старшого брата ОСОБА_10 за місцем його проживання. Розпорядженням голови Зарічненської РДА від 18 березня 2016 року № 50 дітям надано статус дітей-сиріт, оскільки відомості про батька при народженні дітей були записані за вказівкою матері ОСОБА_4. На даний час ніхто з родичів не звертався до органу опіки та піклування із документами про встановлення опіки та піклування над цими дітьми. В судовому засіданні просила визнати за ОСОБА_1 батьківство щодо неповнолітнього ОСОБА_3 та малолітньої ОСОБА_3

У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як встановлено судом, з 1995 року по 14 грудня 1998 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3Я, перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3. Після розірвання шлюбу вони продовжували проживати однією сімєю без шлюбу по день смерті ОСОБА_4, яка померла 07 березня 2016 року (а.с.8). Під час спільного проживання однією сімєю без шлюбу у них народилося двоє дітей.

Згідно свідоцтва про народження серії 1-ГЮ № 128417, виданого Степанською селищною радою Сарненського району Рівненської області 05 червня 2002 року, неповнолітній ОСОБА_3 народився 20 березня 2002 року (а.с.6). Малолітня ОСОБА_3, народилася 29 травня 2006 року, що стверджується свідоцтвом про народження серії 1-ГЮ № 033622, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Зарічненського районного управління юстиції в Рівненській області 12 липня 2006 року (а.с.7).

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матірю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 р., суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства.

Частинами 2 та 3 ст. 53 КпШС України передбачено, що в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матірю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно ч. 2 ст. 55 КпШС України при народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, імя, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою.

Стаття 128 СК України передбачає визнання батьківства за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути предявлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст. 135 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а імя та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Судом встановлено, що позивач та ОСОБА_4 із спільною заявою про реєстрацію їх як батьків до органу державної реєстрації актів цивільного стану не зверталися.

Як вбачається з повних витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 11 березня 2016 року, в актовому записі про народження батько дітей записаний за вказівкою матері на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. При цьому в актовому записі власне імя та по батькові батька дітей співпадає з імям та по батькові позивача (а.с.9-10,11-12).

З довідки виконавчого комітету Зарічненської селищної ради Рівненської області від 25 березня 2016 року № 2296 вбачається, що на день смерті ОСОБА_4 з нею проживали та були зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 з 17 травня 1995 року позивач ОСОБА_1, з 11 серпня 1995 року син ОСОБА_10, з 02 квітня 2002 року син ОСОБА_3, з 15 червня 2006 року дочка ОСОБА_3, та з 24 березня 2011 року свекруха ОСОБА_9 (а.с.16).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду показала, що є матірю позивача. ОСОБА_3 та ОСОБА_8 є її внуками. ОСОБА_1 разом з невісткою ОСОБА_4 проживали спільно, та виховували трьох дітей. На час народження внука ОСОБА_3 вони проживали разом у неї в будинку в с. Степань, Сарненського району. ОСОБА_1 їздив на заробітки, та забирав усю сімю з собою. ОСОБА_11 народилася коли її син з покійною невісткою були на заробітках в Київській області. Увесь час між її сином та невісткою були нормальні сімейні відносини. ОСОБА_11 називають її сина таточком.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що є сином позивача. ОСОБА_3 та ОСОБА_8 є його братом та сестрою. Його батьки постійно проживали разом. ОСОБА_12 народився у 2002 році, коли вони проживали у бабусі в с. Степань, Сарненського району. З матірю і батьком проживали також в Київській області, де батько знаходився на заробітках. Там же у 2006 році народилася сестра ОСОБА_8. З 2004 року та по день смерті матері проживали в смт. Зарічне однією сімєю.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду показала, що працює вчителем зарубіжної літератури Зарічненської загальноосвітньої школи та є сусідкою ОСОБА_1 Сімю позивача знає як порядну. ОСОБА_1 та покійна ОСОБА_4 постійно проживали разом в квартирі 32 на вул. 1 Грудня, 17 в смт. Зарічне. ОСОБА_1 їздив на заробітки. У них були нормальні сімейні відносини, разом виховували та утримували трьох дітей. Діти доглянуті, виховані. Син ОСОБА_6, який є її учнем завжди охайний, навчання не пропускає. Після смерті ОСОБА_4 діти ходять до батька на роботу, тягнуться до нього, називають його татом.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 суду показав, що знає сімю ОСОБА_1 з 2004 року, коли вселився в будинок на вул. 1 Грудня в смт. Зарічне. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали однією сімєю в будинку на вул. 1 Грудня, спільно виховували та утримували трьох дітей. Усі діти називають позивача татом. Після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_1 продовжує виховувати та утримувати своїх дітей.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні суду показала, що ОСОБА_1 та покійну ОСОБА_4 знає близько 15 років, перебуває в дружніх сусідських відносинах. Покійна ОСОБА_4 говорила їй про те, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_6 та ОСОБА_7. Діти називають позивача татом. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 разом проживали в квартирі 32 на вул. 1 Грудня, 17 в смт. Зарічне та виховували трьох дітей. ОСОБА_1 зробив євроремонт цієї квартири.

Таким чином, на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, суд дійшов висновку про наявність передбачених ст. 53 КпШС України, та ст. 128 СК України достатніх підстав для задоволення вимог про визнання батьківства, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення у повному обсязі.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України.

На підставі ст.ст. 53, 55 КпШС України, ст.ст. 125, 128, 134, 135 СК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 80, 88, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до органу опіки та піклування Зарічненської районної державної адміністрації про визнання батьківства задовольнити.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, жителя ІНФОРМАЦІЯ_7, громадянина України, батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_9.

Стягнути з Зарічненської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 551,20 грн. (Пятсот пятдесят одна гривня двадцять копійок) понесених ним і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Рівненської області через Зарічненський районний суд Рівненської області.

Суддя: Р.В. Світличний