Справа № 236/1461/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2016 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Бєлоусова А.Є.,

при секретарі Колесник О.І.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в червні 2016 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що з 20.04.1991 року перебуває в шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_3, 24.03.2000 р. н.,який на теперішній час мешкає разом зі своєю матірю, перебуває на її утриманні. До січня 2016 року відповідач надавав матеріальну допомогу ОСОБА_1 на утримання дитини добровільно, проте на теперішній час припинив надання такої допомоги, оскільки між сторонами виник спір щодо розміру такої допомоги, відповідач вважає, що такий розмір має бути визначено судом. ОСОБА_2, за твердженням позивача, є працездатним, не страждає на хронічні захворювання та в змозі сплачувати аліменти. У добровільному порядку домовленості між подружжям щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини досягнуто не було, тому позивач змушена звертатись до суду для захисту майнових прав неповнолітнього сина, вважає достатнім для його утримання матеріальну допомогу від чоловіка в розмірі 1/4 частини його доходів (заробітку), просить стягувати аліменти з ОСОБА_2 від часу предявлення позову і до досягнення спільною дитиною повноліття.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні свої вимоги підтримала, наголошувала на необхідності їх задоволення, навела аргументи, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення таких вимог позивача,вказав, що розуміє свій обовязок утримувати сина і здатний його виконувати, але стягнення з його доходів аліментів у розмірі ? частини вважав надмірним; повідомив, що готовий сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі по 400,00 грн. щомісяця; наголошував на невеликому розмірі своєї заробітної плати, сезонному характері виконуваної ним роботи, наданні матеріальної допомоги особисто неповнолітньому синові, наявності на утриманні непрацездатної матері та своєму хронічному захворюванні.

Суд,зясувавши зміст позовних вимог, вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали по справі, встановив наступні обставини і визначив відповідні до них правовідносини.

20.04.1991 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії V-НО № 456518, виданим 20.04.1991 року Рідкодубівською сільською радою Краснолиманського району Донецької області (а.с. 4). В шлюбі народилась спільна дитина ОСОБА_3, 24.03.2000 р. н. (а.с. 5).

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 21.07.2014 року у справі № 236/1335/14-ц шлюб між відповідачем та позивачем розірвано, вказане рішення набрало законної сили 01.08.2014 року (а.с. 21),

Неповнолітній ОСОБА_3, 24.03.2000 р. н., після розірвання шлюбу між батьками перебуває на утриманні позивача,мешкає разом з нею (а.с. 8). Дитина є фізично та психічно здоровою, не перебуває на диспансерному обліку, що підтверджено довідкою Амбулаторії ЗПСМ с. Нове Краснолиманського ЦПМСД ім. М.І. Лядукіна від 15.06.2016 року № 141 (а.с. 7).

ОСОБА_1 ніде не працює, не займається підприємницькою діяльністю, що підтверджується відсутністю записів у трудовій книжці позивача з 29.11.2007 року (а.с.6).

ОСОБА_2 працює на сезонних роботах опалювачем котельні в Навчально-виховному комплексі с. Нове Лиманського району, його дохід у виді заробітної плати за період з листопада 2015 року по квітень 2016 року складав 9455,95 грн. (а.с. 25,26), з 07.04.2016 року відповідач з роботи звільнений, на теперішній час не працевлаштований, з його пояснень в судовому засіданні - отримує нерегулярні доходи від випадкових заробітків та ведення особистого присадибного господарства. ОСОБА_2 мешкає без реєстрації в с. Нове, по вул.. Кленовій, буд.16, разом зі своєю матірю ОСОБА_4, 1948 р. н., яка є непрацездатною, потребує постійного догляду і медичного лікування (а.с. 24); відповідач і сам має хронічне захворювання системи дихання, що підтверджено довідкою Амбулаторії ЗПСМ с. Нове від 20.07.2016 року(а.с. 22). ОСОБА_1 в судовому засіданні стверджував, що в добровільному порядку надає допомогу на утримання дитини, на підтвердження цього надав копію квитанції ПАТ КБ «ПриватБанк» від 12.08.2016 року про поповнення картки позивача на 993,01 грн. (а.с. 27); ОСОБА_1 в судовому засіданні визнала факт перерахування на її платіжну картку таких коштів відповідачем.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до розяснень, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову(ч.1 ст. 191 СК України).

Судом встановлено, що неповнолітній син подружжя - ОСОБА_3, 24.03.2000 р. н., проживає разом з матірю та знаходиться на її матеріальному утриманні, позивач здійснює догляд за дитиною. Позивач на теперішній час не працює, потребує матеріальної допомоги від ОСОБА_2, який таку допомогу може надавати, оскільки є працездатним, працевлаштовувався на роботу сезонного характеру. Отже, суд прийшов до висновку про те, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання дитини, бо є працездатним та зобов'язаний утримувати свого сина до досягнення останнім повноліття. Водночас суд враховує наявність у відповідача хронічного захворювання, виконання ним обовязку щодо утримання непрацездатної матері, нерегулярний характер доходів ОСОБА_2 та отримання ним доходів від підсобного господарства у натуральній формі.

Виходячи із засад справедливості та розумності, притаманних способу регулювання сімейних відносин в Україні (ст. 7 СК України), суд за таких обставин вважає за можливе щомісячно стягувати з відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання його неповнолітнього сина в розмірі 500,00 грн. щомісяця, починаючи з 17.06.2016 року та до повнолітня дитини. Отже, суд частково задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1. При цьому на підставі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає таке. Згідно із ст. 79 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від сплати судового збору позивачі у справах про стягнення аліментів. Якщо позивача, на користь якого ухвалене рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в доход держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ст. 88 ЦПК України). Чинним законодавством України визначена ставка судового збору в таких справах 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що в грошовому вираженні складає 551,20 грн.. При цьому згідно з п.36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір. Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо, то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

З урахуванням часткового задоволення вимог позивача суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 275,60 грн..

Керуючись ст.ст. 180,181,182,184,191 СК України, ст.ст. 10, 11, 15, 60, 61, 79,88, 209, 213, 214, 215, 218,367 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, 12.04.1968 р. н., народжений в м. Куйбишев, РСФРР, зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, фактично мешкає за адресою Донецька область, Лиманський район, с. Нове, вул. Кленова, буд.16, тимчасово безробітного) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, 18.10.1971 р. н., народжена в с. Дзержинське Краснолиманського району Донецької області, УРСР, зареєстрована та фактично мешкає за адресою Донецька область, Лиманський район, с. Липове, вул. 1 Травня, буд. 30, не є працевлаштованою) аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, 24.03.2000 р. н., в розмірі 500 (пятсот) гривень щомісяця, починаючи з 17.06.2016 року і до повноліття дитини.

Допустити негайне виконання цього рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 275 (двісті сімдесят пять) гривень 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Краснолиманський міський суд Донецької області до Апеляційного суду Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду виготовлено 19.08.2016 року

Суддя -