У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Львівської області від 17 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «РайффайзенБанк Аваль», ОСОБА_2, третя особа - Орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, про визнання недійсним іпотечного договору та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», третя особа - Орган опіки та піклування в особі Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, про звернення стягнення на майно шляхом набуття права власності,

в с т а н о в и в:

У лютому 2015 року ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 16 червня 2011 року між нею та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено кредитний договір № 014/7299/83/24033. З метою забезпечення кредитних зобов'язань за кредитним договором між нею та Банком було укладено договір іпотеки, відповідно до якого предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1, загальною площею 79,8 кв. м, та квартира АДРЕСА_2, загальною площею 106,7 кв. м. На момент укладення зазначеного іпотечного договору ОСОБА_4, та її неповнолітній син ОСОБА_5 проживали у зазначених квартирах, хоча фактично і не були там зареєстровані, а тому є підстави для визнання іпотечного договору від 16 червня 2011 року недійсним.

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», третя особа - Орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про звернення стягнення на майно шляхом набуття права власності, посилаючись на те, що відповідно до договору відступлення права вимоги, укладеного між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (первісний кредитор) та ПАТ КБ «Стандарт» 30 травня 2014 року, договору комісії № 300514/2, укладеного між ТзОВ «Фінансова компанія «Сіагал» та ПАТ КБ «Стандарт» 30 травня 2014 року та договору комісії № 300514/1, укладеного між ТзОВ «Фінансова компанія «Сіагал» та ОСОБА_2 (новий кредитор) 30 травня 2014 року всі права вимоги первісного кредитора ОСОБА_4 за кредитним договором від 16 червня 2011 року № 014/7299/83/24033 перейшли до ОСОБА_2 Також первісним кредитором були відступлені та перейшли до нового кредитора права за договором іпотеки від 16 червня 2011 року відповідно до договорів про відступлення права вимоги за договором іпотеки. ОСОБА_4 не виконувала свої зобов'язання за кредитним договором належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 3 858 402 грн 79 коп. ОСОБА_2 просив в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором від 16 червня 2011 року № 014/7299/83/24033 у розмірі 4 463 701 грн 16 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття ОСОБА_2 права власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 79,8 кв. м, вартістю 1 336 930 грн та на квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 106,7 кв. м, вартістю 1 766 910 грн та провести реєстрацію права власності ОСОБА_2 на зазначену квартиру відповідним органом державної реєстраційної служби.

Рішенням Франківського районного суду міста Львова від 26 серпня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено.

В рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором від 16 червня 2011 року № 014/7299/83/24033 у розмірі 4 463 701 грн 16 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття ОСОБА_2 права власності на квартиру АДРЕСА_3, загальною площею 79,8 кв. м, вартістю 1 336 930 грн.

В рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором від 16 червня 2011 року № 014/7299/83/24033 у розмірі 4 463 701 грн 16 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття ОСОБА_2 права власності на квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 106,7 кв. м, вартістю 1 766 910 грн.

Проведено реєстрацію права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 відповідним органом державної реєстраційної служби.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 17 березня 2016 року рішення Франківського районного суду міста Львова від 26 серпня 2015 року в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

В решті рішення суду залишено без змін.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду в частині відмови у задоволенні його зустрічних позовних вимог, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, дійшов обґрунтованого висновку, що під час укладення спірного іпотечного договору, в квартирах АДРЕСА_1 ніхто не проживав.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 та в цій частині ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову, дійшов обґрунтованого висновку, що відступлення права ОСОБА_2 всіх вимог первісного кредитора ОСОБА_4 за кредитним договором, а також відступлення до нового кредитора права за договором іпотеки здійснено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки положення ст. 1054 ЦК України не передбачає фізичну особу на стороні кредитодавця в кредитних відносинах, а отже, ні фізична особа, ні юридична особа, якщо вона не є банком не можуть бути іпотекодержателями за договором іпотеки, який забезпечує виконання зобов'язання за кредитним договором.

Доводи скарги висновки суду не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження на рішення апеляційного суду Львівської області від 17 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_2, третя особа - Орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, про визнання недійсним іпотечного договору та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», третя особа - Орган опіки та піклування в особі Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, про звернення стягнення на майно шляхом набуття права власності.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В. Демяносов