справа № 278/3145/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 квітня 2016 року м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Грубіяна Є.О., секретаря Тарасюк Ю.А., розглянув цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину, --
Направленим позовом заявник поставив вимоги про визнання недійсним заповіту та скасування свідоцтва про право на спадщину за таким заповітом. В судовому засіданні позивач вимоги підтримав разом з представником та просив суд їх задовольнити. Обґрунтування позову полягало у тому, що, на переконання автора позову спадкодавець не підписував заповіт, який став підставою для видачі оспорюваного свідоцтва.
Представник відповідача заперечував, щодо задоволення позову, адже вважає, що експертиза у справі проведена з порушенням встановленого порядку, а також існує інша експертиза, висновки якої діаметрально протилежні. Крім цього, оспорюване свідоцтво було видано на підставі не того заповіту, підпис на якому начебто підроблено.
Заслухав пояснення учасників розгляду та проаналізував надані матеріали, суд встановив наступні фактичні обставини справи.
12 квітня 2000 року ОСОБА_3 склав заповіт, яким заповів все своє майно позивачеві ОСОБА_1 (онука спадкодавця) (а.с.6).
18 грудня 2008 року ОСОБА_3 склав другій заповіт, яким все майно заповів своєму синові та відповідачеві у справі ОСОБА_2 (а.с.8).
ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Озерне, у віці 82 років, помер ОСОБА_3 (а.с.7).
4 вересня 2012 року відповідач отримав свідоцтво про право на спадщину і зареєстрував успадковані права власності на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.10 12).
Відповідач має зареєстроване місце проживання в АДРЕСА_2 з 1989 року (а.с.17).
4 лютого 2011 року спеціаліст сектору техніко криміналістичного забезпечення роботи Богунського РВ УМВС України в Житомирській області Харіна А.М. дав висновок № 3, яким зазначив, що підписи у заповітах від 12 квітня 2000 року та від 18 грудня 2008 року, від імені ОСОБА_3 , виконані, вірогідно, різними особами. Точно можна дати відповідь лише при наявності оригіналу заповіту та достатньої кількості вільних зразків почерку та підпису, що були виконані у час складання заповіту (а.с.9).
На день смерті ОСОБА_3 та протягом 6-ти місяців після цього разом з ним проживали позивач та її донька (а.с.44).
Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 31 травня 2011 року, яке набуло законної сили 10 червня 2011 року, було встановлено факт про те, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є батьком ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.45).

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 24 травня 2012 року було відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 , третя особа Новогуйвинська селищна рада Житомирського району Житомирської області про визнання заповіту недійсним (а.с.49). В даній справі оскаржувалось легітимність посвідчення заповіту від 18 грудня 2008 року посадовою особою органу місцевого самоврядування.

24 грудня 1999 року ОСОБА_3 отримав свідоцтво про право власності на житло на спірну квартиру (а.с.53).

У вересні 2012 року ОСОБА_1 зверталась із позовом про визнання недійсним заповіту, однак ухвалою суду від 13 листопада 2013 року позов у такій справі № 2 1641/12 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України (у зв`язку із поданням відповідної заяви позивачем) було залишено без розгляду.

Матеріали даної справи містять висновок експерта від 5 вересня 2013 року № 1/855, яким зазначено, що підпис в графі заповіту від 18 грудня 2008 року від імені ОСОБА_3 виконаний ОСОБА_3 (а.с.78-80).

Висновком експертизи №23/тдд від 29 лютого 2016 року, проведеним у даній справі, встановлено, що підпис від імені ОСОБА_3 в графі у заповіті від 18 грудня 2008 року виконаний не ОСОБА_3 , а іншою особою (а.с.170-183).

Зразки підписів ОСОБА_3 для проведення обох експертиз ідентичні і були отримані з особово-пенсійної справи, яка знаходилась в Житомирському обласному військовому комісаріаті (оригінали документів а.с.53 73 справа 2 1641/12, копії документів а.с.95 106 справа 278/3145/13-ц).

Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями норм матеріального права.

Заповіт складається у письмовій формі із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4 ст. 207 ЦК України (ч. ч. 1, 2 ст. 1247 ЦК України).

Проаналізував фактичні обставини справи та норми закону, якими вони врегульовані, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного.

Проведеною у справі судовою почеркознавчою експертизою встановлено, що підпис у оспорюваному заповіту не належить заповідачу. Такі фактичні обставини справи, на переконання суду, дають достатні підстави вважати про недійсність такого документу, як такого, зміст якого не відповідав дійсній волі заповідача. Похідний документ свідоцтво про право на спадщину за заповітом також підлягає до скасування адже був виданий на підставі недійсного документу заповіту.

Посилання представника відповідача на ту обставину, що заповіт, підпис на якому, як зазначено в експертизі, виконаний не заповідачем, а іншою особою не був підставою для видачі оспорюваного свідоцтва про право на спадщину, адже заповіт знаходиться у спадкоємця на руках не приймається судом до уваги як вагомий аргумент для відхилення позову, оскільки при написанні оспорюваного заповіту, в даному випадку, виготовлялось два його примірники і невідповідність підпису хоча б на одному, суд вважає, достатніми підставами для скасування як самого заповіту так і усіх послідуючих та похідних документів адже підробка підпису на одному примірнику заповіту свідчить про порушення порядку складання заповіту в цілому.

Експертизи у даній справі як і у справі № 2 1641/12 проводились на підставі другого примірника заповіту, що зберігався в органі місцевого самоврядування і був витребуваний судом (а.с.41 справа 2 1641/12).

Згадувані та наведені доводи суду стали і підставою для відхилення клопотання представника відповідача щодо призначення у справі технічної або криміналістичної експертизи щодо автентичності копії заповіту наявного у справі, адже при виготовленні заповіту виготовляється його два примірники.

Не приймається судом до уваги і посилання представника відповідача на те, як вважає останній, що експертиза була проведена із порушенням встановленого порядку, а висновки такої експертизи є не легітимними.

Положеннями ч. 2 ст. 150 ЦПК України визначено, серед іншого, що якщо висновок експерта буде визнано таким, який викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза.

Також, законодавець визначає право заявляти клопотання про призначення повторної експертизи і у випадках суперечності висновку експертизи іншим матеріалам справи.

Клопотання про призначення подібних експертиз від сторін та їх представників не лунало і суд, враховуючи положення ч. ч. 1, 2 ст. 10 ст. 11 ЦПК України, позбавлений можливості призначати у позовному провадженні та в даному випадку згадувані експертизи за власною ініціативою і має, дотримуючись принципу безсторонності, розглядати справу на підставі доказів сторін (ч. 1 ст. 11 ЦПК України). Саме таку процедуру і було дотримано при розгляді справи і прийнятті даного рішення.

Зазначені фактичні обставини справи та норми процесуального закону не дали іншої можливості суду як оцінювати наявні у справі докази і робити висновки на підставі досліджених і зазначених вище матеріалів. За таких обставин при прийнятті рішення щодо недійсності заповіту від 18 грудня 2008 року тобто такого який не був підписаний заповідачем, суд відкидає висновок експерта від 5 вересня 2013 року № 1/855, який хоча і проведений у іншій судовій справі № 2 1641/12 однак був долучений до матеріалів даної справи за клопотання представника відповідача і був предметом судового дослідження.

До такого висновку суд дійшов враховуючи наступне.

Дослідженням спеціаліста № 3 від 4 лютого 2011 року, було зазначено, що підписи на заповітах від 2000 року та від 2008 року виконані, вірогідно, різними особами. Дійсність заповіту від 2000 року сумнівам не піддавався і стверджувати про те, що заповіт від такої дати виконаний іншою особою не має підстав. Разом з тим, враховуючи, що інший фахівець у даній галузі дав висновок про те, що підписи, вірогідно, виконані різними особами, а також приймаючи до уваги ту обставину, що висновок експерта від 2016 року дав категоричну відповідь про підробку підпису на заповіті від 2008 року, суд вважає достатньо аби вважати, що підпис на заповіті від 2008 року підроблено, а звідси висновок від 2012 року хибним.

Посилання представника відповідача на порушення порядку проведення експертизи у справі, суд вважає голослівними, а отриманий висновок від 2016 року допустимим доказом у справі. Щонайменше клопотань про визнання доказів недопустимими суду не подавалось і окремо не обґрунтовувалось. У суду не виникало сумнівів щодо автентичності виконання вільних зразків підписів, що надавались експерту для проведення експертиз адже підпис ОСОБА_3 , в свій час посвідчувала відповідальна за це особа (а.с.95, зворот, а.с.103, зворот). Надати інші зразки підпису спадкодавця було не можливо, окремих про це клопотань від експерта не надходило тощо. Тому стверджувати, що експерт дав передчасний висновок у суду не має підстав.

Приймаючи у справі дане рішення, на підставі положень ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати за розгляд даної справи. Матеріали справи свідчать про те, що позивачем було витрачено судових витрат в розмірі 730,80 гривень і саме така сума витрат підлягає до стягнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч. ч. 1 5 ст. 203, ч. ч. 1 3 ст. 215, 1247 ЦК України, суд, --

У Х В А Л И В:
Позов задовольнити.

Визнати недійсним заповіт від 18 грудня 2008 року посвідчений Новогуйвинською селищною радою Житомирського району Житомирської області щодо майна ОСОБА_3 зареєстрований в реєстрі за № 1690.

Скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім`я ОСОБА_2 від 4 вересня 2012 року видане третьою Житомирською державною нотаріальною конторою та зареєстровано в реєстрі за № 2 - 597.

Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати за розгляд даної справи в розмірі 730,8 (сімсот тридцять) гривень.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення строку на апеляційне оскарження. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.О. Грубіян