Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.03.2016 Справа №607/19661/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі головуючого судді Дзюбича В.Л.

з участю секретаря судового засідання Грабської Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно,-

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2, третя особа Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно за законом після смерті батька ОСОБА_3, який помер 10.02.2013 року, а саме на 1/4 частину будинковолодіння №22 в с.Шляхтинці по вул.Шевченка Тернопільського району Тернопільської області, а також на спадкове майно за заповітом після смерті матері ОСОБА_4, яка померла 09.03.2015 року, а саме на 1/4 частину будинковолодіння №22 в с.Шляхтинці по вул.Шевченка Тернопільського району Тернопільської області.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що після смерті батька ОСОБА_3, який помер 10.02.2013 року, відкрилася спадщина на спадкове майно до складу якого входить 1/4 частина будинковолодіння №22 в с.Шляхтинці по вул.Шевченка Тернопільського району Тернопільської області, яку прийняла його дружина та мати позивача -ОСОБА_4. Не оформивши своїх спадкових прав після смерті чоловіка 09.03.2015 року ОСОБА_4 померла. Після смерті останньої відкрилася спадщина, яка складається із 1/4 частини будинковолодіння №22 в с.Шляхтинці по вул.Шевченка Тернопільського району Тернопільської області належної їй на праві власності та 1/4 частини вказаного будинковолодіння успадкованого після смерті чоловіка ОСОБА_3, однак, через відсутність правовстановлюючого документа на зазначене будинковолодіння позивач не може оформити спадщину у встановленому законом порядку через нотаріальну контору.

Позивача позовні вимоги підтримала з мотивів викладених в позовній заяві та просила здійснювати розгляд справи у її відсутності? про що подав заяву.

Відповідач позов визнала, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, про що подала заяву.

Представник третьої особи Тернопільської районної державної нотаріальної контори у судове засідання не з»явився.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

10.02.2013 року помер ОСОБА_3, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №150340 виданим 12.02.2013 року Шляхтинецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №03.

На момент смерті ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія І-ИД №440332 виданим 01.10.1985 року Тернопільським Райвідділом ЗАГСу, актовий запис №4.

Під час шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 народилися діти: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про народження ( арк.10) та ОСОБА_2.

Із інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації №526 від 08.09.2015 року вбачається, що станом на 04.09.2015 року будинковолодіння №22 по вул.Шевченка в с.Шляхтинці рахується по 1/4 за ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_5. Державна реєстрація будинковолодіння №22 по вул.Шевченка в с.Шляхтинці в бюро не проведена.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.( ч.1 ст.1261 ЦК України).

Отже, спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3, який помер 10.02.2013 року на момент його смерті являлися: дружина ОСОБА_4 та діти ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Із довідки Шляхтинецької сільської ради Тернопільського району №1003 від 03.12.2015 р. вбачається, що на момент смерті ОСОБА_3, який помер 10.02.2013 року разом із ним у житловому будинку №22 по вул.Шевченка в с.Шляхтинці Тернопільського району були зареєстровані та проживали: дружина ОСОБА_4, дочка ОСОБА_1, зять ОСОБА_6 та онука ОСОБА_7.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, на день смертіОСОБА_3, який помер 10.02.2013 року, разом із ним у житловому будинку №22 по вул.Шевченка в с.Шляхтинці Тернопільського району були зареєстровані та проживали: дружина ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_1, які враховуючи вимоги ч.1 ст.1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 та враховуючи вимоги ч.3 ст.1268 ЦПК України вважаються такими, що прийняли спадщину за законом після смерті ОСОБА_3, шляхом постійного проживання із ним.

Судом встановлено, що дочка покійного ОСОБА_3, який помер 10.02.2013 року - ОСОБА_2, разом із покійним на момент його смерті не проживала та не була зареєстрована, а також із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк після смерті батька до нотаріальної контори не зверталася, а отже є такою, що спадщини після смерті останнього не прийняла.

Таким чином, дружина покійного ОСОБА_4 та дочка покійного ОСОБА_1 успадкували по 1/8 від 1/4 частини будинковолодіння №22 по вул.Шевченка в с.Шляхтинці Тернопільського району.

09.03.2015 року померла ОСОБА_4, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №183999 виданим 11.03.2015 року Шляхтинецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №6.

Після смерті ОСОБА_4, яка померла 09.03.2015 року відкрилася спадщина на 1/4 частину будинковолодіння №22 по вул.Шевченка в с.Шляхтинці Тернопільського району, яка належна їй особисто на праві власності, а також на 1/8 частину вказаного будинковолодіння успадкованого за життя покійною після смерті її чоловіка ОСОБА_3, який помер 10.02.2013 року.

За життя ОСОБА_4 склала заповіт від 04.03.2015 року, відповідно до якого на випадок своєї смерті заповіла ОСОБА_1 належний їй житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в с.Шляхтинці по вул.Шевченка, 22 Тернопільського району Тернопільської області та земельної ділянки площею 0.21 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на підставі державного акта серія ЯЗ 068060, яка розташована в с.Шляхтинці вул.Шевченка, 22.

Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, які визначені у заповіті.

Із довідки Шляхтинецької сільської ради Тернопільського району №523 від 25.03.2015 року вбачається, що на момент смерті ОСОБА_4, яка померла 09.03.2015 року разом із нею у житловому будинку в с.Шляхтинці по вул.Шевченка, 22 були зареєстровані та проживали : дочка ОСОБА_1 зять ОСОБА_8, онука ОСОБА_7.

Із повідомлення Тернопільської районної державної нотаріальної контори №754/01-16 від 02.03.2016 року вбачається, що після смерті ОСОБА_4, яка померла 09.03.2015 року, заведена спадкова справа за заявою дочки ОСОБА_1 про прийняття спадщини за заповітом від 26.08.2015 р. та за заявою дочки ОСОБА_2 про відмову від обов»язкової частки у спадщині від 26.08.2015 р. та за заявою ОСОБА_2 про прийняття спадщини за заповітом від 26.08.2015 р.

Відповідно до вимог ст.1273 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитись від прийняття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. (ст.1268 ЦК України)

Постановою Тернопільської районної державної нотаріальної контори від 15.10.2015 року №2499/02-14 ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_4, яка померла 09.03.2015 року та за законом після смерті батька ОСОБА_3, який помер 10.02.2013 року у зв»язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно будинковолодіння в с.Шляхтинці по вул.Шевченка, 22 Тернопільського району.

До складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (ст.1218 ЦК України).

Власник може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України).

Враховуючи викладенні обставини, беручи до уваги той факт, що позивач являється спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_3, який помер 10.02.2013 року та за фактом постійного проживання із покійним на момент його смерті прийняла спадщину, яка складалася із 1/8 частини від 1/4 частини будинковолодіння №22 яке в с.Шляхтинці по вул.Шевченка Тернопільського району Тернопільської області, беручи до уваги наявність заповіту, відповідно до якого покійна ОСОБА_4 на випадок своєї смерті заповіла позивачу належну їй частину ( 1/8 частину від 1/4 частини успадкованої нею після смерті чоловіка ОСОБА_3 та 1/4 частину належну їй особисто на праві власності) будинковолодіння яке знаходиться в с.Шляхтинці по вул.Шевченка, 22 Тернопільського району Тернопільської області, а також враховуючи той факт, що відповідач, яка являється дочкою покійної, будучи непрацездатною, відмовилася від обов»язкової частки у спадщині покійної матері, а також зважаючи на те, що покійні за життя не встигли одержати на своє ім'я свідоцтв про право власності на належне їм будинковолодіння в с.Шляхтинці по вул.Шевченка, 22 Тернопільського району Тернопільської області, проте фактично зазначене будинковолодіння у відповідних частках їм належало і вони мали право на одержання правовстановлюючих документів на нього, тому суд вважає, що за позивачем слід визнати право власності на 1/8 частину будинковолодіння в с.Шляхтинці по вул.Шевченка, 22 Тернопільського району Тернопільської області в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, який помер 10 лютого 2013 року та право власності на 3/8 частин будинковолодіння в с.Шляхтинці по вул.Шевченка, 22 Тернопільського району Тернопільської області в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4, яка померла 09 березня 2015 року.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 212, 217, 223 Цивільного процесуального кодексу; ст.392, ч.1 ст.1218, ст.1223, ст.1273 ЦК України, суд ,-

Вирішив :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/8 частину житлового будинку №22 загальною площею 97.9 кв.м., житловою площею 66.1 кв.м. з відповідною частиною надвірних будівель та споруд в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, який помер 10 лютого 2013 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/8 частин житлового будинку №22 загальною площею 97.9 кв.м., житловою площею 66.1 кв.м. з відповідною частиною надвірних будівель та споруд в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4, яка померла 09 березня 2015 року.

Копію рішення надіслати особам, які брали участь у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий - суддя Дзюбич В.Л.