АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Чупікової В. В.

суддів Перепелюк І.Б., Яремка В.В.

за участю секретаря Тодоряк Г.Д.

з участю прокурора відділу ювенальної юстиції прокуратури Чернівецької області Гудзь Г.В., представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, представника третьої особи, що не заявляє самостійних вимог ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом виконавчого комітету Чернівецької міської ради, як органу опіки та піклування в інтересах малолітньої ОСОБА_5 до ОСОБА_6, з участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимого щодо предмета спору, комунальна медична установа «Обласний спеціалізований будинок дитини», Чернівецький міський центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді про позбавлення батьківських прав за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 21 травня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 21 травня 2013 року позов задоволено.

ОСОБА_6 позбавлено батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_5 ,ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вирішено питання відносно розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_6 ставить питання про скасування рішення суд першої інстанції з постановленням нового рішення про відмову в позові. Посилається на те, що оскаржене рішення є незаконними та необґрунтованим. Позбавлення батьківських прав являється крайнім заходом.

Через складні життєві обставини залишила доньку з ОСОБА_7 за певну

№22ц-604/2016 рік Головуючий у 1 інстанції Кирилюк Л.К.

Категорія 48/52 Доповідач Чупікова В.В.

плату з метою пошуку роботи та житла, залишивши останній все необхідне для догляду за дитиною.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції правильно встановив, що правовідносини, які виникли між сторонами регулюються ст.ст.164, 165 Сімейного Кодексу України.

За змістом п.2 ч.1 ст.164 СК України суд може позбавити матір, батька батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини.

Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

З матеріалів справи убачається та встановлено судом першої інстанції, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_6 народилася донька ОСОБА_5

29.01.2013 року відповідач ОСОБА_6 покинула Обласний центр соціально - психологічної допомоги разом зі своєю донькою ОСОБА_5 і з вказаного дня залишила її у малознайомої громадянки ОСОБА_7, (а.с.22-23).

Рапортом слідчого СВ Шевченківського РВ УМВС України в Чернівецькій обл., поясненнями громадян ОСОБА_8, ОСОБА_7 працівникам міліції встановлено, що з 04 лютого 2013 року відповідач ОСОБА_6 до дитини не приходить, її мобільний телефон поза зоною досягнення, не залишила при цьому дитині ні харчування, ні засобів гігієни, через що ОСОБА_7 викликала працівників міліції. Остання заперечувала отримання від відповідача коштів за догляд за дитиною, (а. с. 24-26).

Наказом Міністра охорони здоров'я України, Міністра внутрішніх справ України №142/275 від 17.03.2004 року затверджено форму акта про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я або яку відмовилися забрати батьки чи інші родичі, про підкинуту чи залишену дитину та Інструкцію про порядок його заповнення.

Відповідно до Інструкції про порядок заповнення акта про дитину покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я або яку відмовилися забрати батьки чи інші родичі, про підкинуту чи залишену дитину у випадку, коли дитину підкинуто чи знайдено, в акті вказується конкретне місце виявлення дитини, анкетні дані особи, яка її знайшла, час доби та інш. обставини, вказуються анкетні дані дитини, батьків чи осіб, які їх замінюють, при відсутності цих даних робиться відмітка, в акті вказуються прикмети дитини. Також зазначається установа, де дитина буде тимчасово перебувати. Другий примірник акту передається райдержадміністрації чи до відповідного виконавчого комітету місцевої ради для подальшого влаштування дитини до державних дитячих закладів(п.п.6, 7, 8, 9, 10).

З тексту акту від 08.02.2013 року на а.с.10 убачається, що його складено відповідно до вимог наведеної інструкції: детально описані дата та обставини виявлення дитини - за адресою АДРЕСА_1 у громадянки ОСОБА_7, описані прикмети дитини, вказана лікувальна установа, куди тимчасово влаштовувалася дитина, тощо.

08 лютого 2013 року на приймальне відділення КМУ «Міська дитяча клінічна лікарня» поступила дитина, яка була впізнана медперсоналом, як ОСОБА_5 і яку було госпіталізовано (а.с.11).

Пунктом 34 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом дитини, який затверджений постановою Кабінету Міністрів від 24.08.2008 року №866 визначено, що після встановлення особи дитини розглядається питання про її повернення на виховання до батьків, а у разі неможливості або недоцільності такого повернення служба у справах дітей міської ради збирає документи, передбачені п.24 про підтвердження обставин, за яких дитини втратила батьківське піклування, рішення про влаштування дитини до медичного, навчального, виховного закладу приймається виконавчим комітетом міської ради.

Рішенням виконавчого комітету №105/3 від 26.02.2013 року направлено малолітню ОСОБА_5 у КМУ «Обласний спеціалізований будинок дитини» на повне державне утримання(а.с.9).

Наведеним спростовуються доводи представника відповідача ОСОБА_3 щодо неправомірності складання акту від 08.02.2013 року та влаштування малолітньої ОСОБА_5 у КМУ «Обласний спеціалізований будинок дитини».

З довідки КМУ «Обласний спеціалізований будинок дитини» на а.с.73 убачається, що після влаштування доньки у будинок дитини відповідач ОСОБА_6 вперше її відвідала через місяць і 11 днів, до ухвалення рішення суду про позбавлення її батьківських прав відвідала тільки 7 разів, після ухвалення рішення суду не відвідувала доньку жодного разу. 15.08.2013 року ОСОБА_5 вибула з даного закладу у зв'язку з усиновленням(а.с.94).

Доводи представника відповідача ОСОБА_3 щодо чинення позивачем та службою у справах дітей перешкод відповідачу у зустрічах з дитиною належними та допустимими доказами не підтверджені.

05 березня 2013 року висновком органу опіки та піклування Чернівецької міської ради визначено за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_6 відносно її доньки ОСОБА_5 (а.с.7).

Також з матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_6 рішеннями Шевченківського районного суду м.Чернівці від 22 грудня 2006 року позбавлена батьківських прав відносно ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2; від 06 листопада 2008 року позбавлена батьківських прав відносно ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3; від 27 грудня 2011 року позбавлена батьківських прав відносно ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.33-36).

Поясненнями представника позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційної інстанції встановлено, що вирішується питання про влаштування двох інших малолітніх дітей у бидинок дитини.

З характеристики Обласного центру соціально-психологічної допомоги від 12 лютого 2013 року на ОСОБА_6 видно, що мати дитини зарекомендувала себе з негативної сторони, не дотримувалася правил ВТР, правил культури, залишала дитину без нагляду, залишала дитину на інших клієнтів центу та зникала невідомо куди, не залишивши дитині харчування та предмети гігієни (а.с.18).

Факт ухилення відповідача від виконання обов'язків по вихованню доньки під час перебування в центрі підтвердив свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні в суді першої інстанції.

Задовольняючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вимог стосовно позбавлення батьківських прав ОСОБА_6

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно дійшов висновку про позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав, оскільки відповідачкою не надано доказів на підтвердження прояви турботи та піклування щодо своєї доньки, виявлення інтересу до її внутрішнього світу станом на момент постановлення рішення суду та в подальшому.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними, відповідають нормам матеріального і процесуального права та фактичним обставинам справи, оскільки ґрунтуються на повно та всебічно перевірених обставинах справи, яким надана належна оцінку.

Нових доказів, які б давали підстави для відмови у задоволенні позовних вимог в суді апеляційної інстанції, відповідачем не надано.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Тому відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.209, 218, 308 ЦПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 21 травня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий - підпис /Чупікова В.В./ Судді - підписи /Перепелюк І.Б., Яремко В.В./

З оригіналом згідно: