Справа № 454/695/15 Головуючий у 1 інстанції: Веремчук О.А.
Провадження № 22-ц/783/877/16 Доповідач в 2-й інстанції: Шумська Н. Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючий суддя: Шумська Н.Л.

судді: Кабаль І.І., Шандра М.М.

секретар: Фейір К.О.

особи, які беруть участь у справі: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4, представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 30 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_5, третя особа ПН Сокальського районного нотаріального округу Львівської області Бойчук Н.І. про визнання заповітів нікчемними, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 30 жовтня 2015 року в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_5, третя особа ПН Сокальського районного нотаріального округу Львівської області Бойчук Н.І. про визнання заповітів нікчемними - відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2. В апеляційній скарзі покликається на його незаконність, необґрунтованість, на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, на порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що при винесенні рішення суд враховував тільки пояснення свідків із сторонии відповідача, які були або родичами відповідачки або її близькими знайомими.Між тим, судом зовсім не враховано пояснень свідків позивача, пояснень відповідача ОСОБА_5Крім того, вважає, що судом не досліджено тієї обставини, що нотаріусом при складенні заповітів не дотримано їхньої форми, і зокрема не прочитано їх вголос заповідачу та не посвідчено підписами двох свідків, а отже ОСОБА_8 не міг значти що він підписує заповіти, а можливо він їх і не підписував. Оскільки ОСОБА_9 був інвалідом III групи і зокрема мав вади зору, що має підтвердження долученими довідками МСЕК та виписками із медичних карток, вважає, що вказані заповіти ним не підписувались особисто, а зацікавленою особою. Крім цього у заповітах ніде не йдеться про те, що у заповідача є фізичні вади, що на мою думку теж тягне за собою нікчемність вказаного заповіту.Із змісту всіх оспорюваних заповітів вбачається, що такий «прочитано особисто заповідачем і ним же і підписано». Хоча вказане є неможливим, оскільки ОСОБА_9 мав фізичну ваду - сліпоту і не міг сам підписувати вказані заповіти, а факт того,що йому такий було прочитано та ним підписано мав бути посвідчений двома свідками, чого в даному випадку зроблено не було. Просить рішення Сокальського районного суду Львівської області від 30 жовтня 2015 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, з»ясувавши обставини справи та перевіривши доводи скарги, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин та застосовано закон, який їх регулює, повно та всебічно встановлено обставини справи, що свідчить про правильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Відмовляючи у позові про визнання заповітів нікчемними, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про безпідставність позовних вимог.

Судом встановлено, що заповідач ОСОБА_9 склав по черзі три заповіти, якими розпорядився власним майном - житловим будинковолодінням та земельними ділянками в с. Поториця Сокальського району Львівської області.

Відповідно до ст. 1254 ЦК України, заповідач скористався своїм правом скласти новий заповіт. Кожен новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту,який заповідач склад перед тим.

Тому складанням наступних заповітів, припинялась дія попередніх. Дійсним слід вважати лише останній заповіт від 10.11.2011 року, відповідно до якого ОСОБА_9 заповів житловий будинок з господарськими будівлями в спорудами по АДРЕСА_1 та будь-яку земельну ділянку у тому числі пай - ОСОБА_10

Відтак колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про законність розпорядження власністю заповідачем, а саме щодо заповіту від 10.11.2011 року. Попередні заповіти скасовано цим заповітом, тому відсутні підстави для оцінки їх законності.

Колегія суддів визнає необґрунтованими доводи скарги, зокрема щодо нікчемності заповітів, тобто невідповідності їх закону, з підстав порушення процедури їх підписання заповідачем, якого вважають незрячим. Такі доводи не ґрунтуються на матеріалах справи та зібраних доказах. Сторонами не було представлено та судом не здобуто доказів незрячості заповідача чи значних вад зору. Інвалідність ІІІ групи за загальним захворюванням не доводить його незрячість. Враховуючи похилий вік заповідача ІНФОРМАЦІЯ_1, діагноз міопія (короткозорість), призначення лікарем корекції зору з допомогою окулярів не може свідчити про його незрячість та неможливість самостійно скласти заповіт і підписати його.

Крім того, позивачем помилково визначено спосіб захисту - визнання заповіту нікчемним, оскільки він по формі та змісту відповідає вимогам закону.

Відповідно до ст..215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Таким чином, законом не передбачено способу судового захисту - визнання заповіту (правочину) нікчемним з мотивів сумнівів у достовірності підпису заповідача. Такий заповіт є оспорюваних правочином, його законність перевіряється при судовому розгляді за позовом про визнання заповіту недійсним.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач зверталась до суду з позовом про визнання заповіту недійсним, однак через її неявку справу було залишено без розгляду, що не перешкоджає повторному зверненню.

Згідно ч.2ст.213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим, на підставі ч.3ст.213 ЦПК України, є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з»ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Тому даючи оцінку рішенню суду першої інстанції в порядку апеляційного провадження, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість рішення. Рішення суду ухвалене в межах заявлених вимог, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляції не ставлять під сумнів його законність.

На підставі ст.308 ЦПК апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з дотриманням норм процесуального та матеріального права.

Керуючись ст.303, п.1ч.1ст.307, 308, п.1ч.1ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 30 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й може бути оскаржена протягом 20-ти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Н.Л. Шумська

Судді: І.І. Кабаль

М.М. Шандра