Справа № 367/600/16-ц
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Пархоменко О.В.

з участю секретаря Григорян Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави шляхом визнання права власності,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 10.04.2007 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого він надав відповідачеві безвідсоткову позику в сумі 100 000,0 гривень із строком повернення до 10.04.2008 року, факт отримання позикодавцем грошей оформлено розпискою. В забезпечення зобовязання відповідача за Договором позики між ним та відповідачем 01.02.2008 року було укладено договір застави, за яким відповідач передав йому у заставу належний йому на праві власності транспортний засіб марки КІА Picanto, тип транспортного засобу легковий хетчбек, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) KNEBA24338Т505020, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Позивач вказує, що станом на день подання цього позову відповідач не повернув йому позику, мотивуючи свою відмову відсутністю у нього грошових коштів.

Вказує, що з липня 2014 року по вересень 2015 року він брав участь у бойових діях під час проведення антитерористичної операції, що підтверджує копію посвідчення; його сімя потребує коштів і він не може більше чекати виконання відповідачем своїх зобовязань за договором позики.

Відповідно до п. 37 Постанови пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав на позови про визнання права власності не поширюються правила про позовну давність. Згідно п. 10 Договору застави заставодержатель вправі звернути стягнення на предмет застави у разі невиконання або неналежного виконання умов договору позики. Згідно п. 11 Договору застави заставодержатель набуває право звернути стягнення на предмет застави у випадках, якщо в момент настання терміну виконання зобовязань за договором позики, забезпеченими заставою, вони не будуть виконані.

У відповідності до частини шостої ст. 20 Закону України Про заставу звернення стягнення на заставлене майно може здійснюватися згідно договору застави. Звертає увагу, що згідно п. 12 Договору застави заставодержатель звертає стягнення на предмет застави шляхом набуття права власності на підставі рішення суду.

В звязку із викладеними обставинами позивач просив розглядати справу без його присутності; звернути стягнення на предмет застави шляхом визнання за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) права власності на транспортний засіб марки КІА Picanto, тип транспортного засобу легковий хетчбек, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) KNEBA24338Т505020, реєстраційний номер НОМЕР_1; визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) право власності на автомобіль марки КІА Picanto, тип транспортного засобу легковий хетчбек, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) KNEBA24338Т505020, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Позивач в судове засідання не зявився, в позовній заяві просив розглядати справу без його присутності, а також надав суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу без його присутності з огляду на те, що він проживає більше ніж 600 км від суду і не може особисто прибути.

Відповідач ОСОБА_2 надав суду письмову заяву, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає та просить задовольнити позов, а також надав копію паспорту, ідентифікаційного коду, копію довідки, копію техпаспорту на автомобіль.

В звязку із цим суд, враховуючи письмові заяви позивача та відповідача, вважав за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі.

У відповідності до п.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В судовому засіданні встановлено, що 10 квітня 2007 року між громадянином ОСОБА_1 (позикодавець) та громадянином ОСОБА_2 (позичальник) був укладений Договір позики (між фізичними особами, безпроцентний), згідно п. п. 1.1 якого за даним договором позикодавець передає позичальникові безвідсоткову позику в сумі 100 000,0 (сто тисяч) гривень готівкою, а позичальник зобовязується повернути отриману суму в строки і у порядку, зазначені в даному договорі. Згідно п. п. 2.1 даного договору позикодавець зобовязаний передати позичальникові зазначену в п. 1.1 суму в строк до 15.04.2007 року; пунктом 2.2 договору визначено, що факт передачі позикодавцем зазначеної суми засвідчується розпискою позичальника. Згідно копії розписки від 10.04.07 р., наданої позивачем, ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_3, паспорт СН013117, виданий Дарницьким РУ ГУ МВС України в м. Києві, 21.07.1995 р., отримав від ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2, НОМЕР_4, виданий Центральним РВ УМВС України в Миколаївській обл. 05.08.95 р.) позику в сумі сто тисяч гривень відповідно договору позики від 10.04.2007 року для особистих потреб.

Також із наданої позивачем копії Договору застави від 01 лютого 2008 року вбачається, що ОСОБА_1 (заставодержатель) та ОСОБА_2 (заставодавець) діючи добровільно, відповідно до власного вільного волевиявлення, що відповідає їх внутрішній волі, перебуваючи при здоровому розумі та ясній памяті, розуміючи значення своїх дій, попередньо ознайомлені з вимогами чинного законодавства щодо недійсності правочинів, уклали даний договір про наступне: З метою забезпечення повного виконання зобовязання позичальника за Договором позики від 10.04.2007 року, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а саме повернення позики у розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень в строк до 10.04.2008 року, заставодавець надає заставодержателю в заставу автомобіль, зазначений у п. 3 даного договору. Предметом застави є легковий автомобіль марки КІА Picanto, тип транспортного засобу легковий хетчбек, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) KNEBA24338Т505020, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований в УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 04.12.2007 року. Предмет застави належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ААС217675, виданого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 04.12.2007 року. Заставодавець та заставодержатель дійшли згоди, що вартість предмета застави на момент укладення договору застави складає 100 000,0 гривень.

Пунктом 7 даного договору застави визначено, що заставодавець свідчить, що дійсно є власником предмета застави, предмет застави на момент укладення цього договору нікому іншому не проданий, не подарований, не відчужений іншим способом, не наданий в заставу, не переданий в оренду чи безоплатне користування, не є предметом обтяження, в податковій заставі і під забороною не перебуває, права третіх осіб ( права наймача, право застави, право довічного утримання тощо) щодо предмета застави відсутні. Питання права власності на предмет застави не є предметом судового розгляду, будь-які спори відносно предмета застави відсутні, предмет застави не внесений до статутного капіталу юридичних осіб. Пунктом 11 договору визначено, що заставодавець набуває право звернути стягнення на предмет застави у випадках, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання за договором позики, забезпеченими заставою, вони не будуть виконані. Пунктом 12 договору передбачено, що заставодержатель звертає стягнення на предмет застави шляхом набуття права власності на підставі рішення суду. Пунктом 16 даного договору передбачено, що даний договір не потребує нотаріального посвідчення на підставі ст. 13 Закону України Про заставу (в редакції закону, що діє на момент підписання договору).

Також встановлено, що 01 лютого 2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено Договір про збільшення строків позовної давності, згідно якого сторони, керуючись частиною першою статті 259 Цивільного кодексу України домовились збільшити строки позовної давності до десяти років за укладеними між сторонами договором позики від 10.04.2007 року, договором застави від 01.02.2008 року.

Встановлено, що згідно довідки ПАТ Альфа-Банк від 29.12.2009 року № 66611-67-б/б, наданої відповідачем, дана довідка видана про те, що позичальник ОСОБА_2 заборгованості по кредитному договору № 490053021 від 06.12.2007 року по автомобілю КІА Picanto, тип транспортного засобу легковий хетчбек, 2007 року випуску, колір червоний, номер шасі (кузова, рами) KNEBA24338Т505020, державний номер НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію ААС № 217675, видане 04.12.2007 року УДАІ ГУ МВС України в м. Києві, отриманому в ПАТ Альфа-Банк не має. Кредитний договір закрито.

Зазначені вище обставини підтверджуються матеріалами справи, наданими позивачем та відповідачем.

У відповідності до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

У відповідності до ст. 574 ЦК України застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До застави, яка виникає на підставі закону, застосовуються положення цього Кодексу щодо застави, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

У відповідності до ст. 577 ЦК України застава нерухомого майна підлягає державній реєстрації у випадках та в порядку, встановлених законом. Застава рухомого майна може бути зареєстрована на підставі заяви заставодержателя або заставодавця з внесенням запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

У відповідності до ст. 583 ЦК України заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель). Заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави. Застава права на чужу річ здійснюється за згодою власника цієї речі, якщо для відчуження цього права відповідно до договору або закону потрібна згода власника.

У відповідності до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч. ч. 1, 4 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності до ст. 1 Закону України Про заставу ( в редакції закону, що діяв на момент підписання між сторонами Договору застави від 01 лютого 2008 року) застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

У відповідності до ст. 3 Закону Про заставу ( в редакції закону, що діяв на момент підписання між сторонами Договору застави від 01 лютого 2008 року) заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо.

У відповідності до ст. 13 Закону Про заставу ( в редакції закону, що діяв на момент підписання між сторонами Договору застави від 01 лютого 2008 року) Договір застави повинен бути укладений у письмовій формі. У випадках, коли предметом застави є нерухоме майно, космічні об'єкти, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правоустановчих документів. Нотаріальне посвідчення договору застави нерухомого майна здійснюється за місцезнаходженням нерухомого майна, договору застави космічних об'єктів - за місцем реєстрації цих об'єктів. Законодавством України може бути передбачено й інші випадки нотаріального посвідчення договору застави. Угодою сторін може бути передбачено нотаріальне посвідчення договору застави і в тих випадках, коли це є не обов'язковим в силу законодавства України, але на цьому наполягає одна із сторін. Норми цієї статті не поширюються на право податкової застави, що регулюється податковим законодавством.

У відповідності до ст. 20 Закону України Про заставу заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.

У відповідності до ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В судовому засіданні встановлено, що згідно Договору застави від 01 лютого 2008 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, з метою забезпечення повного виконання зобовязання позичальника за Договором позики від 10.04.2007 року, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, а саме повернення позики у розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень в строк до 10.04.2008 року, заставодавець надає заставодержателю в заставу автомобіль, зазначений у п. 3 даного договору, а саме легковий автомобіль марки КІА Picanto, тип транспортного засобу легковий хетчбек, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) KNEBA24338Т505020, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований в УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 04.12.2007 року, який належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ААС217675, виданого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 04.12.2007 року. Також позивач стверджує, що станом на день подання цього позову відповідач не повернув йому позику, мотивуючи свою відмову відсутністю у нього грошових коштів. Таким чином, позивач набув право звернення стягнення на предмет застави.

Разом із цим, позивач, звертаючись до суду із даним позовом, посилається на правову підставу в обґрунтування своїх позовних вимог на ст. 392 ЦК України, однак дана норма не може бути застосована, оскільки вона не регулює правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем.

Крім того, на думку суду, не зважаючи на визнання позову відповідачем, позовні вимоги позивача про звернення стягнення на предмет застави шляхом визнання за позивачем права власності на транспортний засіб марки КІА Picanto, тип транспортного засобу легковий хетчбек, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) KNEBA24338Т505020, реєстраційний номер НОМЕР_1 та визнання за ним права власності на даний автомобіль не можуть бути задоволені, оскільки нормами ЦК України та Закону України Про заставу, як в редакції закону, що діяв на момент підписання між сторонами Договору застави від 01 лютого 2008 року, так і в діючій на даний час редакції закону не передбачено звернення стягнення на предмет застави шляхом визнання права власності за заставодержателем.

За таких обставин суд не вбачає передбачених законом підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. 15, 16, 334, 392, 577, 583, 589, 590 ЦК України, Законом України Про заставу, ст.ст. 6, 10, 15, 60, 61, 174, 213, 215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави шляхом визнання права власності залишити без задоволення.

Копію рішення направити сторонам для відома.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_4