Справа № 310/1231/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

12 травня 2016 року Бердянський міськрайонний суд

У складі: головуючого - судді Троценко Т. А.

При секретарі: Корнієнко М. Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,

-ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,

-ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,

Встановив:

Позивачі звернулися до суду кожний зі своїм позовом, у яких просили визнати за кожним право власності по 1/3 частині житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

При цьому вказували, що померлому ОСОБА_4 на праві власності належало домоволодіння по АДРЕСА_1 на підставі Акту про закінчення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння, затвердженого рішенням виконкому від 19. 06. 1974 року.

Померлий за життя не звернувся за реєстрацією права власності на будинок до БТІ, тому дотепер за ним зареєстроване право власності як на недобудований будинок, який від придбав за договором купівлі - продажу від 21. 04. 1974 року.

Померлим був складений заповіт від 07. 10. 2014 року, у якому він заповідав усім трьом усе належне йому майно в рівних частках.

Вони, як спадкоємці за заповітом, звернулися до нотаріуса у встановлений законом термін для прийняття спадщини, але отримали відмову в отриманні свідоцтва про право на спадщину, оскільки не надали нотаріусу правовстановлюючий документ на закінчений будівництвом житловий будинок, тому вимушені звернутися до суду з цим позовом.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 за договором і свідоцтвом адвокат Петровська В. М. підтримала позовні вимоги і просить задовольнити. Проти позовних вимог ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не заперечує.

Позивачі за зустрічними позовами ОСОБА_2 і ОСОБА_3 до суду не явилися, про день слухання справи повідомлені належним чином, у заявах просять розглядати справу за їх відсутності, свої позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти позовних заяв інших спадкоємців не заперечують.

Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали цивільної справи, копію спадкової справи після смерті ОСОБА_6, інвентаризаційну справу на домоволодіння АДРЕСА_1, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог кожного із позивачів.

Судом встановлено, що за договором купівлі - продажу від 21 квітня 1970 року, посвідченого державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори, реєстр № 1856, ОСОБА_4 придбав недобудований житловий будинок АДРЕСА_1 Запорізької області. Право власності на нього зареєстровано у Бердянському БТІ.

11. 06. 1974 року був складений Акт вводу до експлуатації вказаного житлового будинку, затверджений рішенням виконкому міськради депутатів трудящих 19. 06. 1974 р. № 213.

04. 10. 1974 року Бердянським міським бюро технічної інвентаризації був прийнятий висновок про необхідність реєстрації особистої власності за ОСОБА_4 на житловий будинок АДРЕСА_1, який був придбаний ним на підставі договору купівлі - продажу 21. 04. 1970 року, та за наявності акту про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію житлового будинку.

Проте державної реєстрації права власності за ОСОБА_4 на вказаний житловий будинок не здійснено.

У відповідності до ст. 100 ЦК України 1963 року, яка діяла на час придбання будинку ОСОБА_6, в особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження.

ОСОБА_4 придбав недобудований будинок за договором купівлі - продажу, добудував його, увів до експлуатації, але не здійснив його державної реєстрації.

На час закінчення будівництвом житлового будинку державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13. 12. 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07. 02. 2002 року № 7/5 з подальшими змінами.

Пункт 4 Інструкції зазначав, що будинки, що підлягають реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель , споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01. 07. 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, у разі у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01. 07. 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, у відповідності до заповіту від 07. 10. 2014 року усе належне йому на день смерті майно він заповідав ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 у рівних частках.

Згідно до ст. 1217 ЦК України 2004 року спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

У встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний термін усі спадкоємці за заповітом після смерті ОСОБА_4 звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, але усі отримали постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку з відсутністю у них правовстановлюючого документу на закінчений будівництвом житловий будинок.

Враховуючи, що судом встановлена належність померлому ОСОБА_4 на праві власності житлового будинку АДРЕСА_1, яка була оформлена у відповідності до діючого законодавства на день введення будинку в експлуатацію, то спадкоємці мають право на отримання його у спадщину у відповідності до укладеного заповіту.

Керуючись ст. 100 ЦК України 1963 року, Інструкцією від 31. 01. 1966 року, ст. ст. 1217,1268,1270 ЦК України, ст. ст. 10,60,212-215 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, за кожним, право власності по 1/3 частці житлового будинку АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення через Бердянський міськрайонний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяТ. А. Троценко