АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-775/2011 Головуючий у 1-й інстанції Томчук С.В.
Провадження № 22-ц/789/641/16 Доповідач - Щавурська Н.Б.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2016 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Щавурської Н.Б.

суддів - Гурзель І. В., Ходоровський М. В.,

при секретарі - Панькевич Т.І.

з участю сторін - відповідачів ОСОБА_1,

ОСОБА_2 та їх представника адвоката ОСОБА_3

А.Л., позивача ОСОБА_1 та його представника

адвоката ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Шумського районного суду від 22 грудня 2011 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання права на спадкове майно,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2011 року позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання права на спадкове майно (земельні ділянки площами 1,23 га та 0,46 га), що залишилось після смерті батька ОСОБА_6, який помер 03.09.2008 року, посилаючись на те, що він є спадкоємцем першої черги за законом, однак при зверненні до нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину в звязку з пропуском строку звернення.

Рішенням Шумського районного суду від 22.12.2011 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_6, що складається з права на земельну ділянку розміром 0,46 га, розташовану на території Вілійської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ТР № 010635, виданого 06.10.2004 року Шумською РДА та з права на земельну ділянку розміром 1,23 га, розташовану на території Вілійської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ТР № 000142, виданого 06.10.2004 року Шумською РДА.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2 просять скасувати рішення суду, вважаючи його незаконним та ухвалити нове, яким визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_1, ОСОБА_2 право на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_6, в рівних долях та виділити його в натурі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовують тим, що будь-яких документів, в тому числі й судових повісток про виклик у судове засідання, вони не отримували та не подавали до Шумського районного суду заяв про підтримання позовних вимог і розгляд справи у їхній відсутності. Копію оскаржуваного рішення їх представник ОСОБА_3 отримав 01.04.2016 року, що підтверджується відміткою на доданій до апеляційної скарги заяві.

Вказують, що померлий ОСОБА_6 був чоловіком ОСОБА_1, яка на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем і не відмовилася від неї, та рідним батьком ОСОБА_2, яка згідно вимог ст.1261ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом та відмовилася від спадщини. Заповіт померлим ОСОБА_6 не складався.

У судовому засіданні відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 відносно апеляційної скарги заперечили, вважаючи рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, таким, що скасуванню не підлягає. Зазначають, що мати з сестрою знали про місце, день та час судового розгляду, а тому доводи апеляційної скарги є надуманими, не відповідають дійсним обставинам справи. Крім того, згідно домовленості між ними з матірю, остання особисто віддала йому державні акти, що належали покійному батькові ОСОБА_6 для оформлення спадкових прав, а на земельні ділянки, що належали їй на праві власності вона оформила заповіт на сестру.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, перевіривши законність і обґрунтованість рішення Шумського районного суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Так, судом встановлено, що 03.09.2008 року в с.Тетильківці Шумського району Тернопільської області помер ОСОБА_6 (а.с.8).

Померлому ОСОБА_6 належали на праві власності земельні ділянки: розміром 1,23 га, розташована на території Вілійської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.9) та розміром 0,46 га, розташована на території Вілійської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.10).

Заповіт ОСОБА_6 не складався.

Спадкоємцями першої черги за законом є син померлого - позивач ОСОБА_6, дружина померлого відповідач ОСОБА_1 та донька померлого ОСОБА_2

Позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_6, як такий, що постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.13, 16).

У відповідності до ст.1261 ЦК України у першу чергу право спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Згідно п.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст.1270 ЦК України (шість місяців з часу відкриття спадщини) він не відмовився від неї.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

У відповідності до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Згідно вимог ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

Статтею 1278 ЦК України передбачено, що частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі.

У відповідності до ст.ст.57, 58 ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Визнаючи за позивачем право на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_6 у вигляді земельних ділянок розміром 1,23 га та 0,46 га, розташованих на території Вілійської сільської ради, суд першої інстанції всупереч вимогам ст.ст.213, 214 ЦПК України не визначився в повному обсязі з характером спірних правовідносин, та не врахував ряд обставин, що мають значення для справи, зокрема, хто зі спадкоємців першої черги за законом прийняв спадщину після померлого ОСОБА_6, чи не відмовлялися у встановленому законом порядку спадкоємці, які прийняли спадщину від неї й чи порушені права позивача взагалі та чи підлягають такі захисту в судовому порядку.

Так, як встановлено в ході апеляційного розгляду справи, крім сина померлого ОСОБА_6, спадщину прийняла й дружина померлого, яка на час смерті спадкодавця проживала разом з ним у с.Тетильківці Шумського району Тернопільської області, що стверджується оглянутим в судовому засіданні паспортом відповідача ОСОБА_6 ОСОБА_7, й чого не заперечив у судовому засіданні сам позивач ОСОБА_6 ОСОБА_8

Належних і допустимих доказів відмови дружини спадкодавця ОСОБА_1 від спадщини матеріали справи не містять.

Таким чином, задовольняючи вимоги ОСОБА_1 про визнання за ним права на усе спадкове майно, що належало померлому батькові, судом першої інстанції порушено права й законні інтереси іншого спадкоємця першої черги за законом дружини померлого ОСОБА_1, яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину після померлого чоловіка й не відмовилася від неї. А тому, вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині незаконності визнання за ОСОБА_1 права на усе спадкове майно колегія суддів вважає обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, заперечення позивача ОСОБА_1 відносно доводів апеляційної скарги в частині відмови його матері від спадщини, що стверджується, на його думку, фактом надання йому останньою державних актів для оформлення спадкових прав, колегія суддів вважає безпідставними, як такі, що не підтверджуються належними й допустимими доказами, якими відповідно до вимог закону (ст.1268 ч.3, 1270 ч.1, 1273 ч.1 ЦК України) є письмова заява про відмову від прийняття спадщини, подана у межах шестимісячного строку, яка в матеріалах справи відсутня. Як пояснила в судовому засіданні відповідач ОСОБА_1, вона дійсно віддала сину ОСОБА_1 державні акти про право власності на земельні ділянки, належні її чоловіку для того, щоб син оформив лише свою частку на спадкове майно.

Крім цього, у відповідності до ст.15, 16 ЦК України судовому захисту підлягає порушене, невизнане чи оспорюване право.

Задовольняючи позов ОСОБА_1, суд першої інстанції не навів у рішенні, які саме права позивача й ким порушені.

На думку колегії суддів, матеріали справи не містять жодних належних і допустимих доказів порушення прав позивача, які б свідчили про існування обєктивних перешкод для оформлення позивачем права власності на спадкове майно в нотаріуса.

Посилання позивача, як на підставу позову, на відмову нотаріуса видати свідоцтво про право власності з причин пропуску строку звернення, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Разом з тим, вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 про визнання за за нею, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_6, в рівних долях та виділення його в натурі до задоволення не підлягають з підстав, що рішення суду апеляційним судом переглядається в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, а відповідний позов про визнання права на спадкове майно та виділення його в натурі ОСОБА_6 ОСОБА_7 не заявлявся.

Також, безпідставними на думку колегії суддів є вимоги апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2, оскільки нею не доведено порушення її спадкових прав. Як вбачається з оглянутого судом апеляційної інстанції паспорта відповідача ОСОБА_2, й чого не заперечила сама відповідач у судовому засіданні, на час смерті батька вона з ним не проживала. Даних про те, що вона у встановлений законом строк зверталася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини матеріали справи не містять, як і не містять належних і допустимих доказів про визначення їй додаткового строку для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

За вказаних обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню в частині вимог ОСОБА_6 ОСОБА_7 щодо порушення її прав на спадкування після померлого чоловіка, в звязку з чим рішення Шумського районного суду від 22 грудня 2011 року в даній справі підлягає скасуванню з постановленням колегією суддів нового рішення про відмову в задоволенні вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання права на спадкове майно.

В частині вимог ОСОБА_2 апеляційна скарга до задоволення не підлягає з підстав недоведеності відповідачем порушення її спадкових прав.

При цьому, відмова у позові не позбавляє позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_1, як спадкоємців першої черги за законом після померлого ОСОБА_6, права на звернення до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Керуючись ст.ст.307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.1, 2, 4, 313, 314 ч.2; 316 ч.1; 317 ч.1, 319 ч.1; 324 ч.1 п.1; 325 ч.1 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.15, 16, 1261 ч.1, 1267 ч.1, 1268 ч.ч.1, 3; 1269 ч.ч.1,2; 1270 ч.1, 1272 ч.1, 1273 ч.1, 1278 Цивільного кодексу України

Вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шумського районного суду від 22 грудня 2011 року скасувати.

Ухвалити у даній справі нове рішення, яким у позові ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання права на спадкове майно відмовити.

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_2 відхилити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.Б. Щавурська

Судді : І.В. Гурзель

ОСОБА_9