Справа №642/7687/15-ц
Провадження №2/642/75/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2016 року Ленінський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючий - суддя Сватіков А.В.,

за участю секретаря - Конєвої А.О.,

адвокатів - ОСОБА_1,

- ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_3, яка діє у власних інтересах та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці і соціальної політики Харківської міської ради, про визнання права власності, зміну правовідносин власності, захист права власності та вселення до квартири,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3, яка діє у власних інтересах та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_5 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_6 в якому просить захистити порушене право власності ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_5, зобовязати ОСОБА_6 усунути перешкоди у володінні та користуванні квартирою №5 у будинку №252 по вулиці Котлова в місті Харкові шляхом надання їм ключів від вхідної двері цієї квартири або заміни замку на новий замок загального для власників користування, чим припинити дії, що порушують право власності позивача та їх дітей на дану квартиру, змінити правовідносини власності між ОСОБА_6, ОСОБА_3Л, ОСОБА_5 та ОСОБА_5 зі спільної сумісної власності на спільну часткову, визнавши за кожним право власності на 1/4 ідеальну частку квартири АДРЕСА_1, та стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 судові витрати. В подальшому представник позивача уточнив позовні вимоги та просив ще вселити ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_5 в квартиру АДРЕСА_1. В обгрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що спірна квартира під час шлюбу приватизована сторонами. Через неконтрольовану поведінку чоловіка та неможливість спільного проживання в січні 2014 року позивачка вимушена була разом з дітьми залишити квартиру АДРЕСА_2 та проживати у батьків. Станом на вересень 2015 року відповідач змінив замки у вхідній двері та перешкоджає іншим співвласникам володіти і користуватися квартирою. Вищезазначена квартира належить сторонам на праві спільної сумісної власності, однак позивач з дітьми не має доступу до свого мешкання, в зв'язку з чим звернулася до суду.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити, надали пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві та уточненій позовній заяві.

Також в судовому засіданні позивачка ОСОБА_3 та її предстваник ОСОБА_1, в порядку ст. 62 ЦПК України були допитані як свідки, про зазначені у позовній заяві та уточненій позовній заяві обставини справи, та під присягою підтвердили той факт, що відповідач самовільно змінив замки у вхідній двері спірної квартири та перешкоджає позивачу та її дітям володіти і користуватися квартирою, і позивачка з дітьми в теперішній час має бажання проживати у спірній квартирі, але не має доступу до квартири.

Відповідач позов не визнав, стверджуючи, що бажання проживати окремо виявила саме ОСОБА_3, жодних перешкод у користуванні спільним житлом він не чинив ні позивачу, ні дітям. Вимогу про виділення часток у квартирі вважає передчасною, адже позивач не зверталася до нього в позасудовому порядку. Стосовно вимоги про стягнення судових витрат вважає її недоведеною, бо позивачем не надано доказів погодження між адвокатом та клієнтом вартості послуг.

Представник Управління служб у справах дітей Департаменту праці і соціальної політики Харківської міської ради, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просить задовольнити.

Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_6 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі з 07.12.2002 року по 13.10.2015 року.

За час шлюбу у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ВЛ №252027, видане Південноміською радою Харківського району Харківської області 25.07.2003 р. запис №31, та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ВЛ №018132, видане Південноміською радою Харківського району Харківської області 22.09.2005 р. запис №44. (а.с.8-9).

Як вбачається з довідки №2001470 від 12.08.2015 року КП «Харківське міське БТІ» станом на 21.12.2012 року право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано за: ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_5 в цілому на підставі свідоцтва про право на житло, виданого Квартирно-експлуатаційним відділом м. Харкова Міністерства оборони України 04.11.2009 р., р.№4-09-491. ( а.с. 11).

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набутого права власності не встановлена судом.

Як вбачається з ст. 12 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 року, який діяв на момент приватизації даної квартири власник приватизованого житла має право розпорядитися квартирою (будинком), кімнатою (кімнатами) у гуртожитку на свій розсуд: продати, подарувати, заповісти, здати в оренду, обміняти, закласти, укладати інші угоди, не заборонені законом. Порядок здійснення цих прав власником житла регулюється цивільним законодавством України.

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Згідно ч. ч. 1, 2, 4 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

На підставі свідоцтва про право на житло, виданого Квартирно-експлуатаційним відділом м. Харкова Міністерства оборони України 04.11.2009 р., р.№4-09-491., спірна квартира належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_5 (а.с. 101).

За нормами ст.ст. 357, 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, частки співвласників у праві сумісної власності є рівними. Приймаючи до уваги, що домовленості між сторонами на долі у праві власності не визначені, їх долі вважаються рівними і кожному належить по 1/4 частині квартири. Згідно ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Судом встановлено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 склалися неприязні відносини, їх шлюб розірвано в 2015 році, відповідач змінив вхідний замок, чим чинить перешкоди позивачу та дітям у користуванні своєю власністю.

Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати він інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації ( ст.358 ЦК України).

Пленум Верховного Суду України в п. 14 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності" роз'яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 перешкоджає позивачу та їх дітям, як власникам, користуватися житловим приміщенням, без їх відома змінив вхідний замок. Нових ключів не надав, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 18 ЗУ «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сімї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобовязані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_5 є співвласниками квартири АДРЕСА_2, а відсутність доступу до цього житла, через змінений вхідний замок, що встановлено при розгляді справи і підтверджено наявними в справі доказами, є порушенням реалізації їх права власності, тому суд: - зобовязує ОСОБА_6 усунути перешкоди у володінні та користуванні даною квартирою позивачами, шляхом надання їм ключів від вхідної двері цієї квартири або заміни замку на новий замок загального для власників користування, чим припинити дії, що порушують право власності ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на дану квартиру, - та вселяє ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Що стосується вимоги ОСОБА_3 відносно захисту її порушеного права власності, суд вважає дану вимогу такою, що тотожна наступним її вимогам, тому відмовляє у її задоволенні.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Розподіл судових витрат в справі визначається у відповідності з положенням ст. 88 ЦПК України.

За даними, наданими адвокатом позивача, ним було надано правову допомогу (консультація, складання позовної заяви до суду, участь у судовому засіданні, тощо) на суму в розмірі 18473,54 грн., що підтверджується розрахунком (а.с. 212-213), однак судом зменшено даний розмір до 10005,20 грн. відповідно до ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», виходячі із розрахунку 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у зв'язку з чим з відповідача на користь позивача стягується сума сплаченого судового збору у розмірі 730,00 грн., та судові витрати на правову допомогу у розмірі 10005,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 15, 60, 84, 88, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 317, 319, 321, 328, 355, 357,368, 372, 391 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3, яка діє у власних інтересах та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці і соціальної політики Харківської міської ради, про визнання права власності, зміну правовідносин власності, захист права власності та вселення до квартири задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_6 усунути перешкоди у володінні та користуванні квартирою №5 у будинку №252 по вулиці Котлова в місті Харкові для ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, шляхом надання їм ключів від вхідної двері цієї квартири або заміни замку на новий замок загального для власників користування, чим припинити дії, що порушують право власності ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на дану квартиру.

Вселити ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в квартиру АДРЕСА_1.

Змінити правовідносини власності між ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зі спільної сумісної власності на спільну часткову, визнавши за ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право власності на 1/4 ідеальну частку квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 10736 грн.

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_3, яка діє у власних інтересах та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.В. Сватіков