АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 756/505/16
№ апеляційного провадження:22-ц/796/4056/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Шевчук А.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

2 березня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Кравець В.А., Шиманського В.Й.,

при секретарі - П'ятничук В.Г.

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 14 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Національна Енергетична Електрична Компанія «Укренерго» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, зобов'язання сплатити заробітну плату за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 14 січня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що у липні 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про скасування наказу про звільнення з посади диспетчера центральної диспетчерської служби ВП «Донбаська електроенергетична система ДП «НЕК «Укренерго», поновлення з 16 червня 2015 року на посаді та зобов'язання сплатити заробітну плату за час вимушеного прогулу, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що з 2012 року він працював на посаді диспетчера центральної диспетчерської служби ВП «Донбаська електроенергетична система ДП «НЕК «Укренерго», його робоче місце знаходилось на території окупованій незаконними формуваннями.

Зазначив, що 13 травня 2015 року автомобіль під його керуванням було зупинено представниками ОДАІ МВС самопроголошеної «ДНР» в м. Харцизьку, при цьому з надуманих причин автомобіль вилучено, а позивача затримано та передано на 30 діб під варту.

До 12 червня 2015 року ОСОБА_3 незаконно утримувався представниками НОФ «ДНР» на базі батальйону «Оплот» в м. Донецьку де піддавався тортурам та знущанням.

Про його викрадення повідомлено відповідача братом ОСОБА_3

Після звільнення 12 червня 2015 року ОСОБА_3 в телефонному режимі повідомив головного диспетчера ВП «Донбаська електроенергетична система ДП «НЕК «Укренерго» про неможливість подальшого перебування на робочому місці в м. Горлівка через пряму загрозу для життя і здоров'я з боку представників НОФ «ДНР» у зв'язку з чим просив оформити його у відпустку за власний рахунок.

Через побоювання подальших переслідувань з боку бойовиків, ОСОБА_3 виїхав із зони антитерористичної операції і 17 червня 2015 року прибув до м. Києва де 18 червня 2015 року був прийнятий директором ДП «НЕК «Укренерго», а згодом 19 червня 2015 року виїхав до м. Львова для тимчасового проживання.

3 липня 2015 року в телефонному режимі ОСОБА_3 повідомлено співробітником відділу кадрів ВП «Донбаська електроенергетична система ДП «НЕК «Укренерго» про його звільнення за прогул за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України з 16 червня 2015 року та на вимогу позивача факсом надіслано копію відповідного наказу №245-к від 22 червня 2015 року.

Зазначив, що його звільнення було здійснено незаконно оскільки при вирішенні даного питання ДП «НЕК «Укренерго» не визнало поважними причинами його відсутності на робочому місці, при цьому не дотримано вимог ст.ст. 43, 47, 116, 148, 149, КЗпП України, а саме: не повідомлено позивача про засідання первинної профспілкової організації, питання про звільнення первинною профспілковою організацією вирішувалося без присутності працівника та не відкладено засідання у зв'язку з його відсутністю; дисциплінарне стягнення за неявку на роботу ОСОБА_3 застосовано до нього пізніше одного місяця після виявлення проступку та не відібрано будь-яких письмових пояснень; в день звільнення позивачу не було видано належно оформлену трудову книжку і не проведено розрахунок у строки визначені ст. 116 КЗпП України та не видано копії наказу про звільнення з роботи.

У зв'язку із викладеним, просив суд скасувати наказ № 245-к від 22 червня 2015 року про його звільнення з посади диспетчера ЦДС ВЛ «Донбаська електроенергетична система ДП «НЕК «Укренерго» як незаконний, поновити його на роботі, зобов'язати відповідача сплатити заробітну плату за час вимушеного прогулу з 16 червня 2015 року.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно Наказу №285-к від 19 жовтня 2012 року ОСОБА_3 прийнятий на посаду диспетчера диспетчерської служби керування центральної диспетчерської служби Донбаської електроенергетичної система ДП «НЕК «Укренерго».

1 грудня 2012 року назва посади змінена на диспетчер центральної диспетчерської служби енергосистеми центральної диспетчерської служби.

Відповідно до графіку виходів на роботу змінного персоналу ЦДС на 2015 рік, затвердженого наказом Донбаської ЕС від 27 травня 2015 року №208-к ОСОБА_3 мав вийти на роботу на зміну 12 червня 2015 року, 16 червня 2015 року, 20 червня 2015 року, 24 червня 2015 року, 28 червня 2015 року.

ОСОБА_3 14 травня 2015 року в порушення Графіку виходів на роботу змінного персоналу ЦДС на травень 2015 року, затвердженого наказом Донбаської ЕС від 24 квітня 2015 року №116-к не з'явився на робочому місці без особистого повідомлення причини неявки.

Згідно Довідки начальника Харцизького МВД ДНР майора поліції Омеляненко Е.А. від 12 червня 2015 року № 6703 ОСОБА_3 з 13 травня 2015 року по 12 червня 2015 року знаходився в ІВС Харцизького ГО МВД ДНР як адміністративно затриманий за ст. 185 КУпАП.

Як вбачається з постанови по справі про адміністративне правопорушення від 12 червня 2015 року, ОСОБА_3. визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення на підставі ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що після звільнення з-під варти, з 12 червня 2015 року по 13 червня 2015 року до виконання своїх трудових обов'язків ОСОБА_3 не приступив, про причини невиходу на роботу не повідомив.

Відсутність ОСОБА_3 на роботі 16 червня 2015 року та 20 червня 2015 року, відповідно до графіку виходів на роботу змінного персоналу ЦДС на червень 2015 року зафіксовано актами і підтверджена табелем обліку робочого часу центральної диспетчерської служби.

Протягом 10 днів після звільнення з-під варти з 12 червня 2015 року по 22 червня 2015 року ОСОБА_3 до роботи не приступив, жодних заяв не подавав, про причини відсутності на робочому місці та про місце свого перебування у встановленому порядку не повідомив.

Згідно листа Центру поштового зв'язку №2 Донецької дирекції Українського ДП поштового зв'язку «Укрпошта» від 30 грудня 2014 року №01/3-4277 Донбаську ЕС повідомлено про відсутність поштового зв'язку та приймання поштових відправлень до населених пунктів, що знаходяться на неконтрольованій території, зокрема м. Зугрес, де зареєстроване постійне місце проживання ОСОБА_3

Згідно статуту Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» метою діяльності підприємства, крім іншого, є забезпечення надійного та ефективного функціонування об'єднаної енергетичної системи (ОЕС) України, стабільної паралельної роботи теплових, атомних і гідравлічних електростанцій України, а також об'єктів альтернативної енергетики, об'єднаних магістральними електричними мережами.

За положенням про відокремлений підрозділ «Донбаська електроенергетична система» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» метою діяльності підрозділу є функціонування енергосистеми Донбаського регіону (Донецька, Луганська області) як складової об'єднаної енергетичної системи (ОЕС) України та здійснення передачі електричної енергії магістральними та міждержавними електричними мережами.

Не дивлячись на підвищену відповідальність працівників диспетчерської служби ВП «Донбаська електроенергетична система ДП «НЕК «Укренерго», які забезпечують управління об'єктами енергетики Донецької та Луганської областей, забезпечують надійність та безперебійність енергопостачання.

У відповідності до п. 4 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Стаття 148 КЗпП України визначає строк для застосування дисциплінарного стягнення, яке застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.

Згідно листа Міністерства соціальної політики України від 08.07.2014 року №7302/3/14-14/13, працівники, які не виходять на роботу у зв'язку з переміщенням із районів проведення антитерористичної операції, або ті, які залишаються у таких районах під час проведення антитерористичної операції і не мають змоги виходити на роботу у зв'язку з небезпекою для життя та здоров'я, не можуть бути звільнені за п. 4 частини першої ст. 40 КЗпП України.

Відмовляючи у задоволенні позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 звільнено законно з дотриманням норм КЗпП України, що стаття 149 КЗпП України не виключає можливості застосування дисциплінарного стягнення за відсутності можливості отримання письмових пояснень.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитися повною мірою не можна з огляду на наступне.

Згідно роз'яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» передбачено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору, за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 і п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Відповідно до ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Як вбачається з матеріалів справи, у порушення вимог ст. 149 КЗпП України, позивачу не було запропоновано надати письмові пояснення з приводу порушення ним трудової дисципліни та не попереджено, що за результатами розгляду подання та відповідного пояснення керівництвом органу буде прийматися управлінське рішення.

Отримання роботодавцем відповідних пояснень та проведення відповідної перевірки могло б слугувати встановленню всіх обставин та об'єктивному підтвердженню наявності або відсутності дисциплінарного проступку працівника.

Крім того, судом не враховано обставини, за яких позивач не вийшов на роботу, а також роз'яснень, які викладені у листі Міністерства соціальної політики України від 08.07.2014 року №7302/3/14-14/13, що працівники, які не виходять на роботу у зв'язку з переміщенням із районів проведення антитерористичної операції, або ті, які залишаються у таких районах під час проведення антитерористичної операції і не мають змоги виходити на роботу у зв'язку з небезпекою для життя та здоров'я, не можуть бути звільнені за п. 4 частини першої ст. 40 КЗпП України.

Як пояснив позивач в судовому засіданні, невихід його на роботу у м. Горловка Донецької області 16 червня 2015 року пов'язаний із загрозою для його життя і здоров'я з боку представників НОФ «ДНР».

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що відповідачем було порушено вимоги чинного законодавства України під час звільнення відповідача, а відтак, наказ про звільнення позивача з займаної посади не може вважатися законним і підлягає скасуванню, а позивач - поновленню на роботі.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Відповідно до п. 5 розд. IV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати. на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз. 2 п. 8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абз. З п. 8 Порядку).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звільнили з посади диспетчера центральної диспетчерської служби ВП «Донбаська електроенергетична система ДП «НЕК» «Укренерго» з 16 червня 2015 року, а тому саме з цієї дати підлягає стягнення середнього заробітку з час вимушеного прогулу.

Як вбачається з матеріалів справи, середньоденна заробітна плата ОСОБА_3 складає 471 грн. 90 коп.((10179 грн. 57 коп. + 9640 грн. 27 коп.) : 2 = 9909 грн. 92 коп.), що підтверджується довідкою, наданою ДП «Національна Енергетична Електрична Компанія «Укренерго».

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що середній заробіток за час вимушеного прогулу ОСОБА_3 складає 85413 грн. 90 коп. (471 грн. 90 коп. х 181 дн. = 85413 грн. 90 коп.).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з Державного підприємства «Національна Енергетична Електрична Компанія «Укренерго» підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 854 грн. 14 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 14 січня 2016 року скасувати, ухваливши нове наступного змісту.

Позов ОСОБА_3 до Державного підприємства «Національна Енергетична Електрична Компанія «Укренерго» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, зобов'язання сплатити заробітну плату за час вимушеного прогулу задовольнити частково.

Скасувати наказ № 245-к від 22 червня 2015 року про звільнення ОСОБА_3 з посади диспетчера центральної диспетчерської служби ВП «Донбаська електроенергетична система ДП «НЕК» «Укренерго».

Поновити ОСОБА_3 на посаді посади диспетчера центральної диспетчерської служби ВП «Донбаська електроенергетична система ДП «НЕК» «Укренерго» з 16 червня 2015 року.

Стягнути з Державного підприємства «Національна Енергетична Електрична Компанія «Укренерго» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16 червня 2015 року по 2 березня 2016 року у розмірі 85413 грн. 90 коп.

Стягнути з Державного підприємства «Національна Енергетична Електрична Компанія «Укренерго» на користь держави судовий збір у розмірі 854 грн. 14 коп.

Рішення набирає чинності з моменту його проголошення, може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді