Дата документу 05.10.2016
ЄУ № 420/1988/16-ц
Провадження №2-о/420/203/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2016 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Тарасова Д.С.

за участю секретаря Колесник Г.О.

представника заявника ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Новопсков цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту смерті, заінтересована особа: Новопсковський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулася до Новопсковського районного суду з заявою, в якій просить встановити факт смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в смт. Маломиколаївка, Антрацитівського району Луганської області. В обґрунтування заяви зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_5 в смт. Маломиколаївка, Антрацитівського району Луганської області помер її чоловік - ОСОБА_3, від раку простати. Звернувшись до Новопсковського районного ВДРАЦС Головного ТУЮ у Луганській області їй було відмовлено в зв'язку з тим, що медичне свідоцтво про смерть не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024. Встановлення факту смерті чоловіка необхідно заявнику для проведення державної реєстрації смерті в установленому законом порядку, цей факт має для неї юридичне значення. Тому вона звернулася з заявою до суду про встановлення факту смерті чоловіка ОСОБА_3

Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи - Новопсковського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, заперечень не має, рішення просять прийняти на розсуд суду.

Суд, вислухавши пояснення представника заявника, пояснення свідка, дослідивши матеріали справи, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з Постановою Верховної Ради України «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської області тимчасово окупованими територіями» за № 254-III від 17 березня 2015 року, тимчасово окупованими територіями визнано окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей.

У відповідності до ст. 11 ч. 1 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

Відповідно до розпорядження КМУ від 07.11.2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», смт. Маломиколаївка, Антрацитівського району Луганської області визначено таким населеним пунктом.

Судом встановлено, що згідно паспорту серії НОМЕР_1 виданого 23 листопада 1999 року Антрацитівським РВ УМВС України в Луганській області, заявник ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 виданого 30 серпня 1975 року Маломиколаївською селищною радою Антрацитівського району Луганської області, чоловіком заявника є ОСОБА_3.

Як вбачається з наданої заяви та доданої копії лікарського свідоцтва про смерть № 96 виданого 27 вересня 2016 року, чоловік заявника ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в смт. Маломиколаївка, Антрацитівського району Луганської області, від раку простати Т3ММ, ІVст.

Будучи допитаним в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_4 пояснив, що заявник та її чоловік ОСОБА_3 мешкали разом з ним та були зареєстровані як тимчасово переміщені особи. Стан здоров'я ОСОБА_3 погіршився і вони поїхали до смт. Маломиколаївка, Антрацитівського району Луганської області. Потім, подзвонила заявник та повідомила, що її чоловік ОСОБА_3 помер. Він був присутнім підчас поховання.

Як вбачається з листа № 195/02.2-3.19 від 04.10.2016 р. Новопсковським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області було відмовлено у реєстрації смерті ОСОБА_3 у зв'язку з тим, що медичне свідоцтво про смерть не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024.

Відповідно до ч. 2 та ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

При оцінці медичного свідоцтва про смерть № 96 виданого 27 вересня 2016р., як доказу в даній справі, суд враховує вимоги міжнародно-правових актів і принципів, адже відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України, які визначають, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Так, відповідно до ст.ст. 26, 27, 31 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, кожен чинний договір є обов'язковим для його учасників і повинен добросовісно виконуватись; учасник не може посилатись на положення свого внутрішнього права як на виправдання для невиконання ним договору; договір повинен тлумачитись добросовісно відповідно до звичайного значення, яке слід надавати термінам договору в їхньому контексті, а також у світлі об'єкта і цілей договору та з урахуванням будь-яких відповідних норм міжнародного права, які застосовуються у відносинах між учасниками.

При цьому, в практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки», згідно яких, якщо невизнання документів, виданих окупаційною владою, веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, такі документи повинні визнаватися.

Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

За таких підстав, надане до суду медичне свідоцтво про смерть № 96 виданого 27 вересня 2016 р., згідно якого ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в смт. Маломиколаївка, Антрацитівського району Луганської області, причиною смерті є рак простати Т3ММ, ІVст. - суд визнає належним і допустимим доказом на підтвердження факту смерті.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ч.2 ст.259 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Згідно з положенням п.2 ч.1 ст.17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі - рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Якщо документи про смерть особи відсутні, то державна реєстрація її смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті.

Встановлення факту смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 року має для заявника юридичне значення, оскільки вона зможе зареєструвати факт смерті чоловіка в порядку, встановленому законом.

Таким чином, суд вважає, що доводи заявника є законними, обґрунтованими і підтверджені наявними у справі доказами, а тому заява про встановлення факту смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 - підлягає задоволенню.

У відповідності до ч.7 ст.235 ЦПК України при ухваленні судом рішення понесені заявником витрати не відшкодовуються.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України, рішення у даній справі про встановлення факту смерті ОСОБА_3 слід допустити до негайного виконання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 235 ч.3, 256 ч.1 п. 8, 257-1, 259 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2 про встановлення факту смерті, заінтересована особа: Новопсковський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, задовольнити повністю.

Встановити, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, уродженець с. Круглик Лутугинського району Луганської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в смт. Маломиколаївка, Антрацитівського району Луганської області, у віці 65 років, причина смерті - рак простати Т3ММ, ІVст.

Встановлення факту смерті ОСОБА_2 необхідно для державної реєстрації факту смерті її чоловіка ОСОБА_3.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано апеляційному суду Луганської області через Новопсковський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя: