УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2016 р. Хортицький районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді Мурашової Н.А.

при секретарі Чалій Т.П.

за участю представників заявника ОСОБА_1, ОСОБА_2

державного виконавця Баранова Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя скаргу ОСОБА_3 на дії державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_4, заінтересована особа ОСОБА_5,

ВСТАНОВИВ:

24.05.2016р. заявниця звернулася до суду з вказаною скаргою, яку мотивує тим, що 20.08.2013р. Хортицьким районним судом м.Запоріжжя видано виконавчий лист №2/337/1289/2013 про звернення стягнення на предмет іпотеки належну їй квартиру в рахунок погашення заборгованості за договором позики, укладеним з ОСОБА_5 На підставі даного виконавчого листа було відкрито виконавче провадження ВП № 44351705, дата відповідної постанови їй невідома, копію постанови вона не отримувала. Натомість 12.05.2016р. вона повністю сплатила ОСОБА_5 усі суми за договором позики і він надав їй нотаріально посвідчену розписку про те, що претензій до неї немає, просив припинити іпотеку нерухомого майна. Тобто рішення суду було виконано нею добровільно. Як потім зясувалось, в рамках виконавчого провадження державний виконавець своєю постановою наклав арешт на належне їй майно, в т.ч. квартиру АДРЕСА_1. Оскільки підстави для накладання арешту відпали, вона 13.05.2016р. звернулась до державного виконавця із заявою про зняття арешту, на що отримала відмову з посиланням на те, що існують інші виконавчі провадження, за якими вона є боржником, а стягувачем ОСОБА_5

Просить визнати неправомірними дії державного виконавця Хортицького ВДВС Запорізького МУЮ щодо винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, у неналежному повідомленні боржника про відкриття виконавчого провадження і надання строку для добровільного виконання рішення, скасувати постанову державного виконавця Хортицького ВДВС Запорізького МУЮ про арешт майна боржника ОСОБА_3 та оголошення заборони на його відчуження, а також визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Хортицького ВДВС Запорізького МУЮ щодо невинесення постанови про закриття виконавчого провадження №44351705.

Представники заявниці ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судовому засіданні скаргу підтримали повністю з підстав, викладених в скарзі. В ході судового засідання вточнили свої вимоги і просять визнати неправомірними дії державного виконавця Хортицького ВДВС Запорізького МУЮ щодо винесення постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 30.04.2015р. у ВП № 44351705, від 25.04.2016р. у ВП № 50836719, від 25.04.2016р. у ВП №50836875; визнати неправомірними дії державного виконавця, які полягають у неналежному повідомленні боржника про відкриття виконавчого провадження і надання строку для добровільного виконання рішення; визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Хортицького ВДВС Запорізького МУЮ щодо невинесення постанови про закриття зведеного виконавчого провадження ВП №51259765; скасувати постанови державного виконавця Хортицького ВДВС Запорізького МУЮ про арешт майна боржника ОСОБА_3 та оголошення заборони на його відчуження від 30.04.2015р. у ВП № 44351705, від 25.04.2016р. у ВП № 50836719, від 25.04.2016р. у ВП №50836875.

Додатково суду пояснили, що дійсно існувало декілька судових рішень у спорі між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, повязаних із договором позики та іпотеки нерухомого майна, але питання про виконання цих судових рішень вирішувалось сторонами добровільно. Про звернення ОСОБА_5 до виконавчої служби та наявність відкритих виконавчих проваджень щодо боржника ОСОБА_3 ні їй, ні її представнику відомо не було. Копій постанов про відкриття виконавчих проваджень, накладання арешту нічого їм відомо не було до травня 2016р. 12.05.2016р. представник ОСОБА_3 ОСОБА_1 повністю розрахувався з ОСОБА_5 з приводу наявних між ними зобовязань і останній склав розписку, що була посвідчена нотаріально, що він немає до ОСОБА_3 ніяких претензій з приводу її зобовязань перед ним, які виконані нею повністю, просив припинити іпотеку нерухомого майна. У звязку з цим нотаріусом була знята заборона на відчуження нерухомого майна, що належить ОСОБА_3, яка була накладена у звязку з іпотекою. При цьому, нотаріус повідомила, що в реєстрі мається запис про арешт вказаного нерухомого майна, що накладений постановою державного виконавця, про що до цього їм відомо не було. З метою зняття арешту представник ОСОБА_3 ОСОБА_1 13.05.2016р. звернувся до державного виконавця з заявою про зняття арешту та закриття виконавчого провадження, оскільки рішення суду було виконано добровільно. В усній формі йому було повідомлено державним виконавцем про необхідність сплатити виконавчий збір близько 10тис.грн., після чого буде вирішено питання про закриття виконавчого провадження, на що він не погодився, оскільки підстав для стягнення виконавчого збору не було в силу того, що примусове виконання розпочато не було, рішення було виконано боржником добровільно. Також представники заявниці вточнили, що фактично вони не згодні з діями державного виконавця щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору, але на даний час вимог про визнання їх незаконними та скасування, в т.ч. в межах даної скарги, не заявялять.

Також представник заявниці ОСОБА_1 пояснив, що 18.05.2016р. він отримав листа державного виконавця, з якого дізнався, що в задоволенні його заяви про зняття арешту з нерухомого майна та закриття виконавчого провадження було відмовлено, оскільки існує декілька виконавчих проваджень, де стягувачем виступає ОСОБА_5, боржником ОСОБА_3, підстав для закінчення яких немає. В січні 2016р. він отримав виклик державного виконавця і 12.01.2016р. прибув на прийом, де державний виконавець ознайомив його як представника боржника з звітом про оцінку арештованого майна вищевказаної квартири. При цьому з іншими матеріалами виконавчого провадження він не ознайомлювався. Під час розгляду даної скарги зясувалось, що в матеріалах виконавчого провадження взагалі відсутній звіт про оцінку арештованого майна, з яким він знайомився в січні, а міститься зовсім інший звіт, що свідчить про неправомірність дій ДВС. Про те, що існує декілька виконавчих проваджень, боржнику ОСОБА_3 відомо не було до травня 2016р. і лише в судовому засіданні зясувалось, що мається декілька постанов про арешт майна ОСОБА_3, тому вони і уточнили свої вимоги за цією скаргою. Вважає, що на даний час усі виконавчі провадження підлягають закриттю із зняттям арешту на майно, оскільки усі судові рішення виконані ОСОБА_3 добровільно, усі судові рішення випливали з одного й того самого договору позики, укладеним між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 і забезпеченого іпотекою, стягувач ОСОБА_5 надав нотаріально посвідчену розписку, що підтверджує повне виконання ОСОБА_3 своїх зобовязань перед ним.

Державний виконавець Хортицького ВДВС ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу не визнав та пояснив, що на даний час в Хортицькому ВДВС перебуває зведене виконавче провадження № 51259765 щодо боржника ОСОБА_3 на користь стягувача ОСОБА_5, в межах якого виконуються пять виконавчих проваджень: - ВП №44351705 за виконавчим листом №2/337/1289/2013 від 20.08.2013р. про звернення стягнення на предмет іпотеку, - ВП № 47411194 за в/л №2/337/1289/2013 від 20.08.2013р. про стягнення судового збору 518,00грн., - ВП № 44351877 за в/л №2/337/402/15-ц від 16.04.2015р. про стягнення заборгованості 118 476,61грн., - ВП № 50836719 за в/л № 2/337/1725/2015 від 12.04.2016р. про стягнення суми інфляції 37250,09грн., - ВП № 50836875 за в/л №2/337/1725/2015 про стягнення суми неустойки 8103,56грн. В межах виконавчого провадження №44351705 про звернення стягнення на предмет іпотеки державним виконавцем 03.03.2015р. складено акт опису та арешту майна - квартири АДРЕСА_1, копія акту направлена боржнику для відома простою кореспонденцією за вказаною адресою. Цього ж числа винесена постанова про призначення субєкта оціночної діяльності для визначення вартості арештованого майна і 18.03.2015р. до державного виконавця такий звіт надійшов. 30.04.2015р. винесена постанова про арешт майна боржника - вищевказаної квартири. Відповідна інформація була внесена до державного реєстру прав на нерухоме майно. Постанова винесена після того, як боржник в наданий їй строк добровільно не виконала судове рішення. Усі документи виконавчого провадження, які підлягали направленню сторонам, дійсно направлялись боржнику простою та рекомендованою кореспонденцією. Крім того, 12.01.2016р. представник боржника за довіреністю ОСОБА_1 в приміщенні Хортицького ВДВС особисто ознайомився з матеріалами виконавчого провадження, про що здійснив помітку на титульному аркуші виконавчого провадження. В травні 2016р. він дійсно звертався до ВДВС, надавши копію нотаріально посвідченої розписки ОСОБА_5 про те, що претензій до ОСОБА_3 він не має, її зобовязання за договором позики виконані, іпотека є припиненою. Але оскільки в цій заяві не було зазначено реквізити усіх виконавчих проваджень і не вказано, що було виконано усі рішення судів, підстав вважати такий документ належним на підтвердження факту повного виконання усіх виконавчих листів у державного виконавця не було. Сам стягувач ОСОБА_5 до державного виконавця із заявою про отримання ним повного виконання не звертався, відповідних заяв не подавав. Крім того, не було підстав для закінчення виконавчого провадження і у звязку з тим, що з боржника ОСОБА_3 було стягнуто виконавчий збір, оскільки в наданий строк добровільно вона рішення не виконала. Вказаний збір вона не сплатила. Вважає дії державного виконавця щодо винесення постанови про накладання арешту на майно, повідомлення про відкриття виконавчого провадження, відмову винести постанову про закінчення виконавчого провадження правомірними, просить в задоволенні скарги відмовити.

Заінтересована особа ОСОБА_5 в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Суд вважає можливим з урахуванням думки осіб, що беруть участь у справі, розглянути скаргу у відсутність заінтересованої особи.

Суд, вислухавши пояснення представників заявниці, державного виконавця, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали зведеного виконавчого провадження, приходить до такого.

Суд встановив, що на даний час на примусовому виконанні в Хортицькому ВДВС Запорізького МУЮ перебуває зведене виконавче провадження № 51259765 щодо боржника ОСОБА_3 на користь стягувача ОСОБА_5

Постанова про обєднання виконавчих проваджень в зведене винесена 25.04.2016р.

В межах зведеного виконавчого провадження виконуються пять виконавчих проваджень:

1) ВП №44351705 за виконавчим листом №2/337/1289/2013, виданим Хортицьким районним судом м.Запоріжжя 20.08.2013р. про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3

Виконавче провадження відкрито на підставі заяви стягувача ОСОБА_5 від 11.08.2014р. постановою державного виконавця від 14.08.2014р. Надано строк для добровільного виконання до 21.08.2014р.

Листом від 15.08.2014р. №4695 стягувачу та боржнику направлена копія вказаної постанови.

22.08.2014р. державним виконавцем винесена постанова про стягнення з боржника ОСОБА_3 виконавчого збору в сумі 5180,00грн.

10.12.2014р. винесена постанова про відкладання виконавчих дій у звязку з несвоєчасним одержанням боржником постанови про відкриття виконавчого провадження до 17.12.2014р.

30.04.2015р. державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а саме на квартиру АДРЕСА_1, що належить боржнику ОСОБА_3

Копія вказаної постанови направлена останній листом № 5914 від 30.04.2015р.

2) ВП № 47411194 за в/л №2/337/1289/2013, виданим Хортицьким районним судом м.Запоріжжя 20.08.2013р. про стягнення судового збору 518,00грн.

Виконавче провадження відкрито на підставі заяви стягувача ОСОБА_5 від 11.08.2014р. постановою державного виконавця від 14.08.2014р. Надано строк для добровільного виконання до 21.08.2014р.

Листом від 14.08.2014р. №2716 стягувачу та боржнику направлена копія вказаної постанови.

22.08.2014р. державним виконавцем винесена постанова про стягнення з боржника ОСОБА_3 виконавчого збору в сумі 51,80грн.

10.10.2014р. винесена постанова про звернення стягнення на доходи боржника заробітна плата в ПП ОСОБА_6

3) ВП № 44351877 за в/л №2/337/402/15-ц, виданим Хортицьким районним судом м.Запоріжжя 16.04.2015р. про стягнення заборгованості 118 476,61грн.

Виконавче провадження відкрито на підставі заяви стягувача ОСОБА_5 від 29.04.2015р. постановою державного виконавця від 30.04.2015р. Надано строк для добровільного виконання до 07.05.2015р.

Листом від 30.04.2015р. №10126 стягувачу та боржнику направлена копія вказаної постанови.

4) ВП № 50836719 за в/л № 2/337/1725/2015, виданим Хортицьким районним судом м.Запоріжжя 12.04.2016р., про стягнення суми інфляції 37250,09грн.

Виконавче провадження відкрито на підставі заяви представника стягувача ОСОБА_5 від 13.04.2016р. постановою державного виконавця від 18.04.2016р. Надано строк для добровільного виконання до 24.04.2016р.

Листом від 18.04.2016р. №7504 стягувачу та боржнику направлена копія вказаної постанови. Документи направлені рекомендованою кореспонденцією відповідно до реєстру від 26.04.2016р.

25.04.2016р. державним виконавцем винесена постанова про стягнення з боржника ОСОБА_3 виконавчого збору в сумі 3725,01грн., копія якої направлена останній листом від 26.04.2016р. №7741.

25.04.2016р. державним виконавцем винесена постанова про арешт усього майна боржника ОСОБА_3 та оголошена заборона на його відчуження лише в межах суми боргу. Копія постанови направлена ОСОБА_3 листом від 26.04.2016р. за № 7746.

5) ВП № 50836875 за в/л №2/337/1725/2015, виданим Хортицьким районним судом м.Запоріжжя 12.04.2016р., про стягнення суми неустойки 8103,56грн.

Виконавче провадження відкрито на підставі заяви представника стягувача ОСОБА_5 від 13.04.2016р. постановою державного виконавця від 18.04.2016р. Надано строк для добровільного виконання до 24.04.2016р.

Листом від 18.04.2016р. №7503 стягувачу та боржнику направлена копія вказаної постанови. Документи направлені рекомендованою кореспонденцією відповідно до реєстру від 26.04.2016р.

25.04.2016р. державним виконавцем винесена постанова про стягнення з боржника ОСОБА_3 виконавчого збору в сумі 810,36грн., копія якої направлена останній листом від 25.04.2016р. №7750.

25.04.2016р. державним виконавцем винесена постанова про арешт усього майна боржника ОСОБА_3 та оголошена заборона на його відчуження лише в межах суми боргу. Копія постанови направлена ОСОБА_3 листом від 25.04.2016р. за № 7746.

13.05.2016р. представник ОСОБА_3 ОСОБА_1 звернувся до Хортицького ВДВС із заявою про зняття арешту з квартири АДРЕСА_1 у звязку з повним добровільним виконанням рішення суду від 10.02.2016р., справа № 337/402/15-ц, додавши до нею копію заяви стягувача ОСОБА_5

Відповідно до заяви ОСОБА_5, що була посвідчена приватним нотаріусом ЗМНО ОСОБА_7 12.05.2016р., реєстровий №738, ОСОБА_5 підтверджує факт повного виконання ОСОБА_3 своїх зобовязань за договором позики від 21.05.2012р., в забезпечення виконання зобовязань за яким нею було передано йому в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 за договором іпотеки від 21.05.2012р. У звязку з повним виконанням зобовязань право іпотеки на вказану квартиру припиняється, просить внести відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Підтверджує, що не має і не буде мати відносно ОСОБА_3 претензій майнового (фінансового) характеру, а разом з тим будь-яких інших претензій, які б могли бути підставою для його звернення до судових органів.

18.05.2016р. представник боржника ОСОБА_1 отримав лист Хортицького ВДВС на свою заяву від 13.05.2016р., в якому йому повідомили про наявність пяти виконавчих проваджень за участю боржника ОСОБА_3 та стягувача ОСОБА_5 і про відсутність підстав для їх закінчення, зняття арешту з майна.

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.124,129 Конституції України, ст.14 ЦПК України, ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Згідно з ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Згідно з ст.6 Закону державний виконавець зобов'язаний використовувати надані

йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності

порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.11 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ст.19 Закону державний виконавець відкриває виконавче провадження на

підставі виконавчого документа, зазначеного в ст.17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно з ст. 25 Закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові. Постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст.27 Закону у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Згідно з ч.1 ст. 31 Закону копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Підстави закінчення виконавчого провадження передбачені ст.49 Закону. Так, виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема, у разі визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду (п.1); визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання (п.2); фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (п.8).

Відповідно до ч.3 ст.49 Закону про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст.50 Закону у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до ст.57 Закону арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: - винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у

банках або інших фінансових установах; - винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; - винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; - проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного

робочого дня із дня виявлення майна.

Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії

постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна.

Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ст.82 Закону рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду. Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Порядок примусового виконання рішень органами державної виконавчої служби також визначений Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Мінюста України від 02.04.2015р. №512/5 (далі Інструкція).

Згідно з ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з ст.385 ЦПК України скаргу може бути подано до суд у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно з розясненнями Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ (п.16 постанови №6 від 07.02.2014р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах») відповідно до ст.385 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Також суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 - оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 - оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами ст.385 ЦПК.

Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути розяснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

З аналізу діючого законодавства вбачається, що залишення заяви без розгляду у звязку з пропуском строку звернення до суду може мати місце тільки при встановленні обставин щодо початку перебігу строку звернення до суду, зокрема, обставин, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, зясування причин пропуску цього строку та підстав для визнання цих причин поважними.

Так, поважними причинами за чинним законодавством визнаються обставини, які є обєктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається з позовною заявою, та повязані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами своєчасного звернення до суду за захистом порушеного права.

Вирішуючи дану скаргу, суд прийшов до висновку, що зі скаргою в частині оскарження дій державного виконавця щодо винесення постанови про арешт майна від 30.04.2015р. у ВП №44351705 (про звернення стягнення на предмет іпотеки) та щодо неналежного повідомлення боржника про відкриття цього провадження і надання строку для добровільного виконання, заявниця ОСОБА_3 звернулась до суду поза встановленим 10-денним строком.

При цьому, суд виходить з того, що перебіг встановленого законом 10-денного строку оскарження дій державного виконавця щодо ненаправлення боржнику копії постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення, щодо накладання арешту на майно боржника повинен визначатися за нормами ст.385 ЦПК України - у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, оскільки Законом України «Про виконавче провадження», а саме ст.25,31,57, не встановлено спеціального порядку обчислення строків оскарження цих дій.

В даному випадку суд враховує, що постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №44351705 була винесена державним виконавцем 14.08.2014р. і направлена стягувачу та боржнику листом від 15.08.2014р. за №4695. Але доказів про те, що цей документ був направлений боржнику у відповідності до вимог ст.31 ЗУ «Про виконавче провадження» рекомендованим листом з повідомленням про вручення, отриманий нею, державним виконавцем суду не надано і в матеріалах виконавчого провадження відповідні документи відсутні.

Постанова про арешт майна боржника в межах даного виконавчого провадження була винесена державним виконавцем 30.04.2015р. і направлена боржнику ОСОБА_3 цієї ж дати. Направлення здійснено простою кореспонденцією у відповідності до ст.31 ЗУ «Про виконавче провадження» за адресою боржника, зазначеною у виконавчому листі. Доказів про фактичне отримання чи неотримання копії цієї постанови суду також не надано.

Таким чином, немає підстав вважати, що боржник ОСОБА_3 отримала направлені їй державним виконавцем вказані документи та безпосередньо після цього була обізнаною про вчинення відповідних виконавчих дій.

Однак в судовому засіданні встановлено, що 12.01.2016р. представник боржника ОСОБА_3 ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами ВП №44351705, що підтверджується відповідною відміткою на титульному аркуші цього виконавчого провадження.

Таким чином, суд вважає, що про наявність відкритого виконавчого провадження за виконавчим листом про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, ненаправлення боржнику копії постанови про відкриття цього виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення, винесення 30.04.2015р. постанови про арешт майна боржника, фактичне неотримання боржником копій відповідних документів виконавчого провадження, що призвело до порушення прав боржника, боржник ОСОБА_3 через свого представника ОСОБА_8 достовірно дізналась саме 12.01.2016р. і саме з цього часу, на думку суду, повинен обчислюватись 10-денний строк звернення до суду зі скаргою щодо оскарження відповідних дій державного виконавця.

Доводи представника заявниці ОСОБА_1 про те, що 12.01.2016р. він ознайомлювався виключно з звітом про оцінку вартості арештованого майна, суд не приймає до уваги, оскільки вони нічим не підтверджені і спростовуються відповідним записом на титульному аркуші виконавчого провадження, згідно з яким ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження, а не їх частиною. ОСОБА_1 не заперечує, що в зазначений день дійсно був на прийомі у державного виконавця, дізнався про існування виконавчого провадження щодо ОСОБА_3, про ознайомлення лише з частиною матеріалів виконавчого провадження запису в ньому не здійснив, з приводу обмеження його прав на ознайомлення з усіма матеріалами зі скаргами до начальника Хортицького ВДВС, суду не звертався. Таким чином, факт відвідування державного виконавця та ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, навіть з їх частиною, свідчить про те, що саме 12.01.2016р. представник боржника міг і повинен був дізнатись про порушення прав боржника, зокрема, у випадку неналежного повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження, вчинення інших виконавчих дій, винесення постанови про арешт майна боржника тощо.

Враховуючи, що з даною скаргою в частині оскарження дій державного виконавця щодо винесення постанови про арешт майна від 30.04.2015р. у ВП №44351705 про звернення стягнення на предмет іпотеки та щодо неналежного повідомлення боржника про відкриття цього провадження і надання строку для добровільного виконання, заявниця звернулась до суду 24.05.2016р., тобто поза межами встановлених строків, клопотання про поновлення цього строку з посиланням на поважність причин його пропуску не заявляла, і таких причин судом не встановлено, суд вважає, що скаргу в цій частині вимог слід залишити без розгляду.

В той же час, суд вважає, що зі скаргою в іншій частині вимог заявниця звернулась з дотриманням встановленого 10-денного строку, оскільки, як встановлено судом, про наявність інших відкритих проваджень, зокрема, ВП № 50836719 за в/л № 2/337/1725/2015 від 12.04.2016р. про стягнення суми інфляції 37250,09грн., ВП № 50836875 за в/л №2/337/1725/2015 від 12.04.2016р. про стягнення суми неустойки 8103,56грн., незадоволення її вимог про закінчення виконавчого провадження та зняття арешту з майна, заявниця ОСОБА_3 через свого представника ОСОБА_1 дізналась 18.05.2016р. після отримання відповіді Хортицького ВДВС на свою заяву від 13.05.2016р., а про наявність постанов державного виконавця про арешт майна боржника від 25.04.2016р. у ВП № 50836719 та ВП № 50836875, в судовому засіданні 01.06.2016р. під час дослідження судом оригіналу зведеного виконавчого провадження.

Враховуючи те, що суду не надано належних доказів на підтвердження направлення боржнику ОСОБА_3 копій постанов про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення, копій постанов про арешт майна боржника простою кореспонденцією, та їх фактичного отримання чи неотримання ОСОБА_3, суд вважає, що за вказаних обставин виключається обізнаність останньої про порушення своїх прав при вчиненні державним виконавцем відповідних виконавчих дій до 18.05.2016р. та 01.06.2016р. та скарга ОСОБА_3 в частині визнання неправомірними дій державного виконавця щодо неналежного повідомлення боржника про відкриття виконавчих проваджень ВП № 50836719 та ВП № 50836875, визнання неправомірними дій державного виконавця щодо винесення постанов про арешт майна боржника від 25.04.2016р. у цих же виконавчих провадженнях, визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця яка полягає у невинесенні постанови про закриття виконавчого провадження, про скасування постанови про арешт майна боржника підлягає розгляду по суті вимог.

Оцінивши обставини справи та надані суду докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, проаналізувавши вимоги діючого законодавства, виходячи з того, що принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду, яке відповідно до ст.14 ЦПК України є обовязковим для виконання і відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав та свобод людини елементом справедливого судового розгляду, суд вважає, що скарга у вищевказаній частині вимог є частково обґрунтованою та такою, що підлягає частковому задоволенню.

Так, в ході судового розгляду судом встановлено, що в матеріалах зведеного виконавчого провадження відсутні відомості про направлення боржнику копій постанов про відкриття виконавчого провадження від 18.04.2016р. у ВП № 50836719 та ВП № 50836875 відповідно до ст.31 ЗУ «Про виконавче провадження» рекомендованим листом з повідомленням про вручення, їх отримання боржником ОСОБА_3, її або її представника ознайомлення з матеріалами цих виконавчих проваджень до 18.05.2016р.

Державним виконавцем в судовому засіданні наданий реєстр відправки рекомендованої кореспонденції за 26.04.2016р., відповідно до якого ОСОБА_3 були направлені копії двох постанов про відкриття виконавчого провадження від 18.04.2016р. (вих..№7503,7504). Але суд не приймає їх на підтвердження факту ознайомлення боржника з цими документами, оскільки доказів на підтвердження факту дійсного фактичного отримання ОСОБА_3 копій постанов про відкриття виконавчого провадження, зокрема, рекомендованого повідомлення про вручення, суду не надано.

Суд вважає, що в даному випадку державний виконавець порушив вимоги ст.31 Закону і його дії в цій частині є неправомірними, оскільки вказана норма Закону чітко визначає обовязок державного виконавця направити копію постанови про відкриття виконавчого провадження сторонам саме рекомендованим листом з повідомленням про вручення, ніяких виключень з цього правила Закон не містить, відсутність належного фінансування органів ДВС або наявність інших обставин не є підставою для звільнення від цього обовязку.

Наявність в матеріалах виконавчого провадження супровідних листів про направлення копій постанов про відкриття виконавчого провадження, наданий суду реєстр відправки рекомендованої кореспонденції за 26.04.2016р. не є достатніми доказами підтвердження направлення копії постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику у відповідності до вимог ст. 31 Закону.

Доводи державного виконавця про те, що копії постанов були направлені боржнику ОСОБА_3 за адресою, зазначеною в матеріалах виконавчого провадження, тому вона є повідомленою належним чином, суд не приймає до уваги, оскільки, виходячи зі змісту ст.31 Закону, доказом належного повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження є саме рекомендоване повідомлення про вручення листа адресату. ОСОБА_1 докази в матеріалах виконавчого провадження відсутні і державним виконавцем не заперечувалось, що у такий спосіб документи боржнику не направлялись.

Таким чином, суд вважає, що при направленні боржнику ОСОБА_3 копій постанов про відкриття виконавчого провадження від 18.04.2016р. у ВП № 50836719 та ВП № 50836875 державний виконавець діяв не на підставі Закону та не у спосіб, їм передбачений, тому його дії в цій частині є неправомірними, у звязку з чим скаргу в цій частині слід задовольнити.

Вирішуючи питання про правомірність дій державного виконавця щодо винесення постанов про арешт майна боржника ОСОБА_3 від 25.04.2016р. у ВП № 50836719 та ВП № 50836875, суд виходить з того, що вони винесені державним виконавцем в межах відкритих виконавчих проваджень після закінчення строку, встановленого боржнику для добровільного виконання, з метою забезпечення виконання рішення суду, яке стосувалось стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 грошових коштів в сумі 37250,09грн. та 8103,56грн., арешт накладено на все майно боржника в межах суми боргу.

При цьому, суд враховує, що відповідно до ч.2 ст.57 Закону постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна, а відповідно до п.4.1.8 Інструкції, розпочинаючи виконання рішення про стягнення коштів, державний виконавець зобовязаний винести постанову відповідно до ч.2 ст.57 Закону.

З аналізу вказаних вимог діючого законодавства вбачається, що на державного виконавця покладений обовязок винести постанову про накладання арешту на майно боржника при виконанні рішення про стягнення грошових коштів з метою забезпечення реального виконання такого рішення не пізніше наступного дня після закінчення строку, встановленого для добровільного виконання. В даному випадку закон не наділяє державного виконавця правом самостійно вирішувати питання про накладання арешту на майно боржника і не визначає підстави, за яких арешт на майно боржника при виконанні рішення про стягнення коштів може не накладатись, лише вказуючи, що арешт може бути накладений у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети (ст.57 Закону).

Таким чином, суд вважає, що при винесенні постанов про арешт майна боржника ОСОБА_3 від 25.04.2016р. у ВП № 50836719 та ВП № 50836875, державний виконавець діяв у межах повноважень, в порядку та у спосіб, визначених діючим законодавством і підстав для визнання таких його дій неправомірними та скасування вказаних постанов не має. У звязку з цим в задоволенні скарги в цій частині вимог слід відмовити.

Щодо визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця щодо невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження, суд виходить з того, що підстави для закінчення виконавчого провадження чітко визначені ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» і цей перелік є вичерпним. Однією з підстав закінчення виконавчого провадження є фактичне виконання в повному обсязі судового рішення відповідно до виконавчого документа.

У випадку виконання зведеного виконавчого провадження, коли наявні підстави для завершення виконавчого провадження, виконавчий документ виводиться із зведеного виконавчого провадження за постановою державного виконавця про виведення виконавчого документа зі зведеного виконавчого провадження (п.3.8.8 Інструкції).

Діюче законодавство не визначає перелік документів, які можуть прийматися державним виконавцем на підтвердження повного фактичного виконання судового рішення. З пояснень державного виконавця вбачається, що такими документами можуть бути заяви стягувача, в т.ч. і нотаріально посвідчені, платіжні документи, розписки, договори тощо.

Представники заявниці вказують на те, що усі судові рішення, які знаходились на примусовому виконанні в ВДВС, було боржником ОСОБА_3 виконано повністю, що підтверджується нотаріально посвідченою заявою стягувача ОСОБА_5 від 12.05.2016р., копія якої надана державному виконавцю.

Оцінюючи доводи представників заявниці та державного виконавця, виходячи із вимог діючого законодавства, суд вважає, що в даному випадку нотаріально посвідчена заява стягувача ОСОБА_5 від 12.05.2016р. підтверджує факт повного фактичного виконання лише рішення суду, яким на користь ОСОБА_5 було звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1, оскільки за змістом цієї заяви в ній чітко вказано, що ОСОБА_3 виконала свої зобовязання за договором позики від 21.05.2012р., забезпеченого іпотекою вказаного нерухомого майна, у звязку з чим іпотека на вказану квартиру є припиненою і ОСОБА_5 просив внести відомості про припинення іпотеки до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Тобто, суд вважає, що зміст цієї заяви узгоджується із змістом судового рішення від 18.07.2013р., яке підлягало виконанню на підставі виконавчого листа №2/337/1289/2013, виданого Хортицьким районним судом м.Запоріжжя 20.08.2013р. про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, (ВП №44351705). Вказана заява стягувача є, на думку суду, належним доказом факту фактичного повного виконання рішення суду в цій частині і повинна була прийнята державним виконавцем як підстава для закінчення виконавчого провадження ВП №44351705 шляхом його виведення із зведеного виконавчого провадження.

В той же час, виходячи зі змісту інших судових рішень, викладених у виконавчих листах, що перебувають на виконанні в Хортицькому ВДВС в межах зведеного виконавчого провадження, вбачається, що вони стосуються стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 грошових коштів у певних розмірах. При цьому, у виконавчих листах прямо не вказано, що ці кошти підлягають стягненню на підставі договору позики між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 від 21.05.2012р.

Заява ОСОБА_5 від 12.05.2016р. дійсно містить посилання на виконання ОСОБА_3 усіх зобовязань за цим договором, але державний виконавець, беручи до уваги зміст цієї заяви та зміст судового рішення, як воно викладено у виконавчих документах, не мав достатніх підстав вважати, що заява ОСОБА_5 від 12.05.2016р. стосується сплати саме тих сум грошових коштів, що підлягали стягненню за виконавчими листами.

Але в той же час, виходячи з обсягу наданих державному виконавцю повноважень, беручи до уваги, що відповідно до ст.11 Закону саме на нього покладений обовязок вживати заходів примусового виконання рішень, у звязку з чим він розяснює сторонам виконавчого провадження їх права та обовязки, має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону (п.1), викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні (п.11), суд вважає, що державний виконавець мав можливість перевірити викладені боржником доводи щодо фактичного виконання нею усіх судових рішень, викликати стягувача та боржника, розяснити їм їх права та обовязки, запропонувати їм надати додаткові документи тощо, але таких дій не вчинив і прийняв передчасне рішення про відсутність підстав для закінчення виконавчих проваджень, які знаходились на примусовому виконанні в Хортицькому ВДВС щодо боржника ОСОБА_3

Таким чином, суд вважає, що при вирішенні питання про закінчення виконавчого провадження відносно боржника ОСОБА_3 державний виконавець неповно врахував усі наявні обставини, не перевірив викладені в заяві стягувача ОСОБА_5 від 12.05.2016р. та заяві представника боржника ОСОБА_1 від 13.05.2016р. доводи щодо фактичного повного виконання судових рішень, тому безпідставно відмовив у закінченні зведеного виконавчого провадження щодо боржника ОСОБА_3 Суд вважає, що в даному випадку державний виконавець діяв не у межах наданих йому повноважень, не на підставі Закону і та не у визначений ним спосіб, тому вказані його дії є неправомірними.

При цьому, суд вважає необхідним зазначити, що саме дії державного виконавця, а не його бездіяльність, як вказує заявниця в скарзі, в даному випадку слід визнати неправомірними, оскільки бездіяльність це пасивна форма поведінки, що полягає у невчиненні особою конкретної дії, які вона повинна і могла була вчинити, а дія це активна, свідома поведінка субєкта. Виходячи з характеру та суті правовідносин, що виникли в даному випадку і стосуються вирішення питання про закінчення виконавчого провадження, а також беручи до уваги, що заява представника боржника ОСОБА_1 від 13.05.2016р. була фактично державним виконавцем розглянута і ним прийнято рішення про відмову у закінченні виконавчого провадження, яка була оформлена листом від 18.05.2016р., суд вважає, що державним виконавцем вчинена саме дія, а не допущена бездіяльність.

Крім того, приймаючи рішення по суті вимог, суд враховує роз'яснення Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ (п.18 постанови №6 від 07.02.2014р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах»), згідно з якими, виходячи зі змісту ст.387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав. При цьому, суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Оскільки вирішення питання про закінчення виконавчого провадження шляхом винесення відповідної постанови належить до виключної компетенції державного виконавця, суд вважає необхідним при визнанні дій державного виконавця щодо відмови у закінченні виконавчого провадження поновити порушені права стягувача ОСОБА_3 шляхом зобовязання державного виконавця Хортицького ВДВС повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 13.05.2016р. і вирішити питання про закінчення зведеного виконавчого провадження ВП № 51259765.

Також вирішуючи справу, суд вважає необхідним вказати на те, що відповідно до ст.50 Закону у разі завершення виконавчого провадження накладений на майно боржника арешт скасовується, про що зазначається державним виконавцем в постанові про закінчення виконавчого провадження.

Заявницею ОСОБА_3 ставиться вимога про скасування постанов про арешт майна боржника від 25.04.2016р. з посиланням на те, що нею повністю виконано усі судові рішення на користь ОСОБА_5, необхідність в арешті майна відпала, тобто в даному випадку необхідність скасування постанов про арешт майна повязується із закінченням виконавчого провадження щодо ОСОБА_3 і є наслідком завершення виконавчого провадження.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що питання про скасування арешту з майна боржника під час завершення виконавчого провадження відноситься до виключної компетенції державного виконавця, на даний час це питання ним не вирішено, цим судовим рішенням державного виконавця лише зобовязано повторно розглянути питання закінчення зведеного виконавчого провадження щодо боржника ОСОБА_3, а підстав для скасування саме судом цих постанов в межах незавершеного виконавчого провадження в порядку, визначеному ст.60 Закону, не встановлено, суд вважає вимоги скаржника про скасування постанов про арешт на майно боржника передчасними і такими, що не підлягають задоволенню.

При постановленні даного судового рішення суд не приймає до уваги доводи державного виконавця про те, що несплата боржником виконавчого збору виключає закінчення виконавчого провадження, у т.ч. і у звязку з його фактичним повним виконанням. Вказані доводи державного виконавця Баранова Є.В. суперечать вимогам діючого законодавства і свідчать про грубе порушення державним виконавцем цих вимог, оскільки стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному ст.28 Закону, відповідно до ч.6 якої у разі завершення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 47, пунктами 2 і 8 частини першої статті 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

Відповідно до п.3.7.4 Інструкції у разі завершення виконавчого провадження з виконання рішення немайнового характеру, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 5, 8, 9, 11 - 13 частини першої статті 49 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець у постанові про закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа) зазначає про виділення постанови про стягнення виконавчого збору в окреме провадження та не пізніше наступного робочого дня після завершення такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору, про що виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, якщо державний виконавець дійде до висновку про необхідність завершення виконавчого провадження, зокрема, у звязку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення суду, але виконавчий збір боржником за цим виконавчим провадженням сплачено не буде, він зобовязаний винести постанову про закінчення виконавчого провадження, зазначивши про виділення постанови про стягнення виконавчого збору в окреме провадження і відкривши його не пізніше наступного робочого дня після завершення виконавчого провадження. Несплата виконавчого збору сама по собі не може бути підставою для відмови у закінченні виконавчого провадження при наявності для його завершення підстав, передбачених ст.49 Закону.

При постановленні судового рішення суд також не приймає до уваги посилання представників заявника щодо допущених державним виконавцем порушень при винесенні постанов про стягнення з боржника ОСОБА_3 виконавчого збору, ненаправлення копій цих постанов боржнику, оскільки оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення у цивільній справі, належать до компетенції адміністративних судів (п.7 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах»). Вказані дії державного виконавця не є предметом розгляду за даною скаргою.

Посилання представників заявника на допущення державними виконавцями під час примусового виконання даного зведеного виконавчого провадження інших порушень вимог діючого законодавства (відсутність документів у виконавчому провадженні, з яким вони раніше були ознайомлені, відсутність заяв представника на ознайомлення з виконавчим провадженням, відсутність його заяви про рецензування звіту, допущення описок у документах виконавчого провадження, недостовірність зазначених у них відомостей) в даному випадку також не стосуються предмету розгляду за даною скаргою, не впливають на висновки суду за змістом заявлених вимог, тому не можуть приймаються судом до уваги.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги ОСОБА_3

Керуючись ст.19,124,129 Конституції України, ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ст.14,383-388 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішення, затвердженої наказом Мінюста України від 02.04.2015р. № 512/5, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на дії державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_4, заінтересована особа ОСОБА_5, в частині визнання неправомірними дій державного виконавця Хортицького ВДВС Запорізького МУЮ щодо винесення постанови про арешт майна боржника від 30.04.2015р. у ВП №44351705 про звернення стягнення на предмет іпотеки та щодо неналежного повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження ВП №44351705 про звернення стягнення на предмет іпотеки і надання строку для добровільного виконання залишити без розгляду у звязку з пропуском строку звернення до суду.

Скаргу ОСОБА_3 на дії державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_4, заінтересована особа ОСОБА_5, в частині визнання неправомірними дій державного виконавця щодо неналежного повідомлення боржника про відкриття виконавчих проваджень ВП № 50836719 та ВП № 50836875, визнання неправомірними дій державного виконавця щодо винесення постанов про арешт майна боржника від 25.04.2016р. у виконавчих провадженнях ВП № 50836719 та ВП № 50836875, визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця, яка полягає у невинесенні постанови про закриття виконавчого провадження, про скасування постанови про арешт майна боржника - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Хортицького ВДВС Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_4 в частині неналежного повідомлення боржника ОСОБА_3 про відкриття виконавчих проваджень ВП № 50836719 та ВП № 50836875.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Хортицького ВДВС Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_4 щодо відмови винести постанову про закінчення зведеного виконавчого провадження ВП №51259765 щодо боржника ОСОБА_3

Зобовязати державного виконавця Хортицького ВДВС Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_4 повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 13.05.2016р. про закриття виконавчого провадження і вирішити питання про закінчення зведеного виконавчого провадження ВП №51259765.

В іншій частині вимог відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом 5 днів з моменту її оголошення.

Суддя Н.А. Мурашова

06.06.2016