Справа № 194/1608/15-ц
Провадження№2/194/64/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2016 року м. Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Пономаренко І.П.

за участю: секретаря судового засідання Сафонової А.Г.

представника позивача Раєвського В.В.

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі Тернівського міського суду цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, суд, - В С Т А Н О В И В :

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 05.09.2007 року ОСОБА_3 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 15000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» є правонаступником закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк». Стверджує, що в порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, тому позичальник вимушений звернутися до суду з відповідною позовною заявою. У зв'язку з чим ПАТ КБ "Приватбанк" просить стягнути з відповідача заборгованість по зазначеному договору в сумі 71888 грн. 70 коп., що утворилася станом на 26.06.2015 року, та яка складається з: - 14528 грн. 48 коп. - заборгованості за кредитом; - 52160 грн. 76 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом; - 1300 грн. 00 коп. - заборгованості за пенею та комісією, - а також штрафів відповідно до Умов та правил надання банківських послуг в сумі 500 грн. (фіксована частина) та 3399 грн. 46 коп. (процентна складова), а також судові витрати по справі. Пізніше позивач уточнив свої позовні вимоги та просив з урахуванням стягненої суми заборгованості за виконавчим листом Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 07 травня 2012 року № 2-619/11 в розмірі 32817 грн. 50 коп., а також із врахуванням рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2012 року, стягнути з відповідача заборгованість по зазначеному договору в сумі 35643 грн. 25 коп., яка складається з: - 35209 грн. 37 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом; - 433 грн. 88 коп. - заборгованості за пенею та комісією, а також судові витрати по справі.

Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Також зазначив, що заборгованість по кредитному договору була нарахована з моменту набрання рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2012 року законної сили, тобто з 07 травня 2012 року та до звернення з позовною заявою, яка сьогодні розглядається судом, до суду. Тобто, строк позовної давності не пропущено. Крім того, строк дії картки два роки, тобто до 10.09.2009 року, але у разі, якщо фізична особа не звертається з клопотанням про її закриття, то строк її дії продовжується. Заборгованість по процентам, пенею та комісією нарахована в межах позовної давності.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги та уточнену позовну заяву не визнав в повному обсязі та суду пояснив, що картка Gold видавалася позивачу на два роки до жовтня 2009 року, отже строк позовної давності сплинув. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року по справі № 6-14цс14. Для пені та комісії встановлений спеціальний строк позовної давності в один рік, який також вже сплинув. Крім того, вже було рішення суду в 2012 року про стягнення заборгованості за цим кредитним договором, а подвійне стягнення заборонено діючим законодавством України. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст.526, 610 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання визнаються його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно п.п.1, 3 ч.1 ст.611 Цивільного Кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов"язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Цивільного Кодексу, якщо інше не встановлено договором.

Пунктом 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що зобов'язання припиняються з підстав, передбачених договором або законом (ч.1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави зокрема, зазначені в статтях 599-601, 604- 609 ЦК України.

В судовому засіданні встановлено, що 05 вересня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № б/н від 05.09.2007 року, згідно умов якого ОСОБА_3 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку Gold, з подальшими змінами умов кредитування та обслуговування кредитної картки, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2 % в місяць з розрахунку 360 днів на рік. Строк дії кредитного ліміту співпадає зі строком дії платіжної картки.

Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 18 січня 2012 року по цивільній справі № 2-619/2011 за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, було стягнуто з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № б/н від 05.09.2007 року у розмірі 34958 грн. 39 коп. станом на 06.06.2011 року.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2012 року рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 18 січня 2012 року змінено, зменшено стягнену суму заборгованості з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до 32817 грн. 50 коп.

Крім того, згідно правової позиції Верховного Суду України, яка висловлена в постанові від 19 березня 2014 року по справі № 6-14цс14, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Таким чином, враховуючи наявність рішення суду, яке набрало законної сили, в даному випадку припиняються правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, сплата та нарахування відсотків, комісії та пені, разом із тим виникає грошове зобов'язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахувань на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену ст. 625 ЦК України.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що вимог про стягнення коштів з підстав, передбачених ст. 625 ЦК України, позивач не заявляв.

Аналогічні правові позиції викладені в ухвалах колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2015 року (провадження № 22-ц/774/6835/15) та від 30 березня 2016 року (провадження № 22-ц/774/1916/16).

З урахуванням наведеного, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості слід відмовити.

Також, відповідно до ст.88 ЦПК України відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого позивачем при зверненні з позовом судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В позовних вимогах публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня його проголошення.

Головуючий суддя: І.П. Пономаренко