Головуючий у 1 інстанції Сидоренко І.О.
Доповідач Санікова О.С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2016 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

Головуючого судді Санікової О.С.

суддів: Будулуци М.С., Корчистої О.І.

за участю секретаря Кіпрік Х.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 04 квітня 2016 року по справі за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовом обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з опалення,-

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_3, просить скасувати ухвалу Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 04 квітня 2016 року, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 18 листопада 2014 року по цивільній справі за позовом обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з опалення відмовлено, - та направити справу для продовження розгляду справи до суду першої інстанції, посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, не доведеність обставин, які мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального і матеріального права, зокрема, апелянт вважає, що судом не правомірно відмовлено у вимогах на підставі п.3 ч.2 ст. 361 ЦПК України; на думку апелянта суд не дослідив нововиявлені обставини, встановлені ухвалою Донецького апеляційного суду, який скасував постанову Слов'янського міськрайонного суду Донецької області, якою було визнано законними акт №8 і рішення №452; суд не встановив і не дослідив застосування положень пункту 3 частини 2 статті 361 ЦПК України до обставин справи; апелянт вважає, що суд обґрунтував ухвалу на припущенні, що ОСОБА_1 знав про відсутність теплоізоляції у підвалі, оскільки не довів зворотнє і що ці обставини розглядалися в ході судових засідань, посилаючись на те, що таке твердження суперечить праву, в тому числі ч.2 ст. 59 ЦПК України; апелянт також вважає, що посилання суду в ухвалі на роз'яснення пленуму ВССУ №4 від 30 березня 2012 року доводить законність його вимог, а п.9 цієї постанови не має ніякого відношення до предмета заяви, оскільки спірні правовідносини регулюються п.1 ч.2 ст. 361 ЦПК України, а не п. 3 ч.2 цієї статті.

У судовому засіданні апеляційного суду представник обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» заперечувала проти доводів апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду законною і обґрунтованою.

Заявники ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у судове засідання не з'явились; про час і місце розгляду справи повідомлені повістками, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Судом першої інстанції встановлено, що 8 листопада 2013 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернулось ОКП «Донецьктеплокомуненерго» з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з опалення, посилаючись на те, що відповідачі є абонентами ОКП «Донецьктеплокомуненерго», користуючись послугами з опалення, але не в повному обсязі оплачують послуги з теплопостачання. Тобто між сторонами виникло зобов'язання, внаслідок якого у відповідачів виникає обов'язок сплачувати грошові кошти, а у позивача - право вимагати виконання цього обов'язку. Сума заборгованості за період з 01.05.2010 року по 01.10.2013 року склала 6743,71 грн.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 18 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області, позовні вимоги ОКП «Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з опалення задоволені частково: стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суму заборгованості в розмірі 6743,71 грн., витрати від інфляції в розмірі 130,90 грн., 3% річних в розмірі 323,21 грн. та судовий збір в розмірі 114,70 грн.

Судом першої інстанції також встановлено, що в своїй заяві ОСОБА_1. та ОСОБА_2 посилаються на ухвалу Донецького Апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2016 року по справі №243/3400/15-а за позовом ОСОБА_1 до Слов'янської міської ради про визнання недійсним акту №8 щодо прийому передачі житлового фонду, зобов'язання вчинити певні дії, як на підставу для перегляду даного рішення суду за нововиявленими обставинами. Даною ухвалою Донецького Апеляційного адміністративного суду скасована постанова Слов'янського міськрайонного суду від 30 жовтня 2015 року, прийнята за результатами розгляду адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Слов'янської міської ради про визнання недійсним акту №8 щодо прийому передачі житлового фонду, якою в задоволенні вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Крім того, в заяві заявники посилаються на ті обставини, що між ними та позивачем немає договірних відносин, позивач доводив свої позовні вимоги договором №19 між позивачем та КП «ЖЕК №1», на підставі того,що будинок АДРЕСА_1 перебуває в комунальній власності та балансоутримувачем цього будинку є ЖЕК №1, заявники (відповідачі по справі) є суб'єктами приватної власності на квартиру в будинку №19, не є наймачами житла, їх приватна власність не перебуває в управлінні КП «ЖЕК №1», а тому договір між позивачем та ЖЕК №1 не має до них жодного відношення.

Заявники також зазначають, що 02 лютого 2016 року була проведена перевірка стану тепломережі в підвалі будинку АДРЕСА_1. Комісією складений акт, відповідно до якого встановлено, що тепломережі в підвалі не ізольовані та ніколи не були ізольовані; температура в підвалі становить +17 градусів та на будинку встановлений теплолічильник з 2001 року, який рахує і тепло, яким опалюється підвал; в квитанціях на оплату позивач постійно зазначає, що розмір заборгованості в розмірі20000 грн., що не відповідає дійсності, оскільки існує рішення суду від 18.11.2014 року, де зазначена сума заборгованості на цю дату в розмірі 7312,53 грн.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» , перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.312 ч.1 п.1 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Відмовляючи ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у задоволенні заяви про перегляд рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 18 листопада 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами, суд першої інстанції з посиланням на ст. 361 ЦПК України виходив з того, що зазначені заявниками обставини не є нововиявленими обставинами, оскільки вони існували на час розгляду справи. При цьому судом першої інстанції, зокрема зазначено, що ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2016 року скасована постанова Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 30 жовтня 2015 року та провадження у справі закрито з тих підстав, що суд дійшов висновку, що оскільки спірне рішення ради на момент звернення до суду повністю виконано, за своєю правовою дією повністю вичерпало свою дію в момент прийняття, об'єктом судового захисту позивач визначає виключно цивільне право, пов'язане із позбавленням права власності на квартиру, даний спір підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства. Постанова Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 30 жовтня 2015 року прийнята за результатами розгляду адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Слов'янської міської ради про визнання недійсним акту №8 щодо прийому передачі житлового фонду, якою в задоволенні вимог ОСОБА_1 відмовлено. Ніяких висновків щодо неправомірності передачі житлового будинку АДРЕСА_1 до комунальної власності ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2016 року не містить, а тому не може бути прийнята судом до уваги та розцінена як підстава для перегляду за ново виявленими обставинами відповідно до п.3 ч.2 ст. 361 ЦПК України. Крім того, виходячи із роз'яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» суд дійшов висновку про те, що посилання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на те, що між ними та позивачем немає договірних відносин, посилаючись на те, що договір №19 укладений між позивачем та КП «ЖЕК №1» на підставі того, що будинок АДРЕСА_1 перебуває в комунальній власності та балансоутримувачем цього будинку є ЖЕК №1, а вони (відповідачі по справі) є суб'єктами приватної власності на квартиру в цьому будинку і не є наймачами житла і їх приватна власність не перебуває в управлінні КП «ЖЕК №1» не є нововиявленими обставинами, оскільки ці обставини були відомі сторонам під час розгляду справи. Крім того, суд дійшов висновку про недоведеність того, що про існування тієї обставини, що в підвалі не ізольовані тепломережі, на які заявники посилаються як на нововиявлені обставини, їм не було та не могло бути відомо під час розгляду справи. Суд також дійшов висновку про те, що не є нововиявленими обставинами непогодження заявників з сумою нарахованої заборгованості за послуги теплопостачання.

Такі висновки суду є правильними.

Звертаючись із заявою про перегляд зазначеного рішення за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посилались як на нововиявлені обставини на ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 26.01.2016 року, якою визнано, що рішення Слов'янської міськради №452 від 11.08.2004 року вичерпало свою юридичну силу в день його прийняття; акт обстеження тепломереж будинку АДРЕСА_1 від 02.02.2016 року, яким встановлено, що у підвалі температура +17 градусів із-за відсутності ізоляції на тепломережах підвалу, відповідно вони, мешканці платять за опалення підвалу, оскільки його площа не враховується при розрахунку вартості опалення одного кв.м, виходячи з чого вартість опалення одного кв.м набагато нижча, тому і розрахунок опалення квартири не відповідає зазначеній в позові сумі боргу. При цьому ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обґрунтували доводи заяви положеннями п.1 ч.2 ст. 361 ЦПК України.

Відповідно до ст.361 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали суду у зв'язку з нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (п.1); встановлені вироком суду,що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення (п.2); скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду (п.3); встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане (п.4).

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України „Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами" від 30 березня 2012 року №4 при вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою статті 361 ЦПК підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в статтях 362, 364 ЦПК.

Судове рішення не може переглядатись у зв'язку з нововиявленими обставинами у разі якщо обставини, передбачені частиною другою статті 361 ЦПК, відсутні, а є підстави для перегляду судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку або Верховним Судом України, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 361 ЦПК були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (п.6).

Обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Згідно з частиною третьою статті 60 ЦПК доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі та щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір, а тому підставою для скасування судового рішення є не всі невідомі на час розгляду справи обставини, а лише ті, які входять до предмета доказування у справі (стаття 179 ЦПК).

За змістом пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК скасування чи зміна нормативного акта, на якому ґрунтувалось судове рішення, може вважатися нововиявленою обставиною лише за умови, якщо в такому акті зазначено про надання йому зворотної сили (п.7).

Отже, сама по собі ухвала Донецького Апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2016 року і викладені в ній обставини не є нововиявленими обставинами в розумінні положень, викладених в пункті 1 частини другої статті 361 ЦПК України, оскільки, як правильно зазначив суд першої інстанції, ніяких висновків щодо неправомірності передачі житлового будинку АДРЕСА_1 до комунальної власності не містить; крім того. Крім того, рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 18 листопада 2014 року не грунтувалось на рішенні Слов'янської міськради №452 від 11.08.2004 року та акті №8 прийому-передачі від 11 серпня 2004 року будинку №19 по вулиці Чубаря з відомчого житлового фонду ВАТ «Содовий завод» у комунальну власність. Крім того, зазначені рішення ради і акт ухвалою Донецького Апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2016 року не скасовані; в ухвалі зазначено, що оскільки спірне рішення ради на момент звернення до суду повністю виконане, за своєю правовою дією вичерпало свою дію в момент прийняття, об'єктом судового захисту позивач визначає виключно цивільне право, пов'язане із позбавленням права власності на майно (квартиру), то даний спір підлягає вирішенню за правилами цивільного судочинства.

Отже встановлені ухвалою Донецького Апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2016 року обставини не могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення від 18 листопада 2014 року, оскільки вони не спростовують факти, покладені в основу зазначеного судового рішення, та не впливають на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана в ухвалі обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Посилання заявників на акт від 02 лютого 2016 року управління житлово-комунального господарства Слов'янської міської ради про обстеження технічного підвалу будинку АДРЕСА_1 також не є нововиявленою обставиною в розумінні положень, викладених в пункті 1 частини другої статті 361 ЦПК України, оскільки, зазначеним актом не встановлено обставин, які б існували на час розгляду справи, тобто зазначеним актом не встановлено відсутність ізоляції в підвалі на час розгляду справи.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати висновки суду першої інстанції неправильними.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_3, зокрема про те, що, судом не правомірно відмовлено у вимогах на підставі п.3 ч.2 ст. 361 ЦПК України, оскільки спірні правовідносини регулюються п.1 ч.2 ст. 361 ЦПК України є безпідставними, оскільки зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини, на які посилались заявники в заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, як на підставу своїх вимог, підтверджених наданими доказами, які були досліджені в судовому засіданні і їм судом першої інстанції дана належна правова оцінка з огляду на положення, викладені в статті 361 ЦПК України, в тому числі і в пункті 1 частини другої зазначеної статті.

Апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою і підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 04 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Судді: