22-ц/775/290/2016(м)
Головуючий у 1-й інстанції Овчиннікова О.С.,
Суддя-доповідач Биліна Т.І.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

18 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі у складі:

головуючої - Биліни Т.І.

суддів - Лопатіної М.Ю., Сороки Г.П.,

при секретарі - Зал Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 13 березня 2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 13 березня 2015 року позов Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк"(надалі ПАТ «ПУМБ») до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. В солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «ПУМБ», стягнуто суму заборгованості за кредитним договором № 6072543 від 06.02.2008 року в загальному розмірі 67 362 гривень 30 копійок, з яких 60253,25 гривень - заборгованість за сумою кредиту, 1372,77 гривень - заборгованість за непогашеними відсотками за користування кредитом, 4588,78 гривень - сума пені за прострочення строків погашення кредиту, 1147,50 гривень - сума штрафів за порушення відповідачем обов'язків, передбачених п.п.4.3.2 - 4.3.6 кредитного договору, а також судовий збір по 336 гривень 81 копійки з кожного.

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_2, ОСОБА_3, подали апеляційну скаргу, в який посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення Волноваського районного суду Донецької області від 13 березня 2015 року та ухвалити нове рішення яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не було встановлено за який саме період утворилась заборгованість за кредитом в розмірі 60253,25 грн., та не враховано, що на час розгляду справи, строк дії кредитного договору - закінчився. Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення штрафу та пені, судом допущено подвійне застосування заходів цивільно-правової відповідальності. Суд не врахував, що на період проведення АТО забороняється нарахування пені та штрафів. Задовольняючи позов в частині стягнення відсотків не звернув уваги, що відповідач неодноразово звертався до позивача з питання надання йому кредитних канікул.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та представник відповідачів ОСОБА_5, підтримали доводи апеляційної скарги, просили їх задовольнити.

Представники позивача ПАТ «ПУМБ» Донцова Є.О., Дяконова К.І. в судовому засіданні апеляційної інстанції просили скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи попереджений належним чином.

Зважаючи на положення ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача та представника відповідачів, заперечення проти скарги представників позивача, дослідивши письмові матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновків, що оскаржуване рішення передбаченим законом вимогам відповідає в повній мірі.

У відповідності зі ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що 06 лютого 2008 року між ЗАТ "Перший Український Міжнародний Банк" в особі філії ЗАТ "ПУМБ" в м. Донецьку, правонаступником якого є позивач, та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 6072543, за яким відповідач отримував кредит в сумі 114750,00 гривень зі сплатою за користування відсотків в розмірі 13,90 річних, з останньою датою погашення кредиту 06 лютого 2015 року. В забезпечення виконання умов кредитного договору між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір поруки № 6110991 від 06.02.2008 року, за яким останній є солідарним боржником у разі невиконання ОСОБА_2 кредитного зобов'язання перед позивачем. В зв'язку з невиконанням умов кредитного договору позивач просив достроково стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитом в сумі 67362,30 гривень, з яких 60253,25 гривень - заборгованість за сумою кредиту, 1372,77 гривень - заборгованість за непогашеними відсотками за користування кредитом, 4588,78 гривень - сума пені за прострочення строків погашення кредиту, 1147,50 гривень - сума штрафів за порушення відповідачем обов'язків, передбачених п. п. 4.3.2 - 4.3.6 кредитного договору. Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом і відсотками та мали місце підстави для нарахування пені і штрафу.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з обставинами встановленими судом першої інстанції та висновками, вважає їх обґрунтованими та такими, що відповідають положенням закону.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.1046 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання має відшкодувати кредиторам завдані ним збитки.

За нормами статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні бути виконані належним чином та у термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання.

Статтями 546, 549 ЦК України встановлено, що виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання.

Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не було встановлено за який саме період утворилась заборгованість за кредитом в розмірі 60 253,25 грн., та не враховано, що на час розгляду справи, строк дії кредитного договору закінчився - неспроможні.

Судом першої інстанції встановлено, і це не спростовано відповідачем, що станом на 08.11.2013 року він має заборгованість в сумі 67362,30грн., даний висновок було зроблено на підставі розрахунку позивача, з яким суд як першої так і апеляційної інстанції погодилися.

Посилання на закінчення договору на час прийняття рішення не ґрунтується на законі. Останньою датою погашення кредиту передбаченим укладеним сторонами договором є 06 лютого 2015 року, до суду позивач звернувся 28.11.2013 року. Пунктом 6.11 укладеного договору передбачено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до моменту виконання сторонами взятих на себе зобов'язань згідно цього договору в повному обсязі.

Відповідно до положень статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється не будь-яким виконанням, а лише виконанням, проведеним належним чином. Основні критерії належності виконання містяться у ст. 526 ЦКУ, відповідно до якої належно виконаним буде вважатися зобов'язання, яке виконано відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В судовому засіданні апеляційної інстанції відповідач визнав, що він не мав можливості виконати умови договору внаслідок чого звертався до позивача з клопотанням про надання йому кредитних канікул.

Звернення позивача до суду свідчить, що клопотання відповідача не було задоволено. В судовому засіданні відповідач та його представник не спростували вказане.

Доводи апеляційної скарги, що задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення штрафу та пені, судом порушені норми матеріального права, оскільки допущено подвійне застосування заходів цивільно-правової відповідальності та що на період проведення АТО забороняється нарахування пені та штрафів недоведені.

Пеня нарахована з 09.12.2012 року до 08.11.2013 року, тобто в межах строків передбачених ч.2 ст.258 ЦК України та до набрання чинності Закону України №1669-VІІ "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року, який передбачає заборону нарахування штрафу та пені в населених пунктах де проводиться антитерористична операція з 14.04.2014 року.

Посилання на подвійне застосування заходів цивільно-правової відповідальності необґрунтоване, оскільки пеня нарахована за порушення строків виконання зобов'язань, а штраф внаслідок невиконання умов договору передбачених п.п. 4.3.2-4.3.6 кредитного договору.

Заперечуючи доводи позивача, представник відповідачів надала розрахунок, згідно якого залишок заборгованості за тілом кредиту дорівнює 29938,81грн., а не 60253,25грн., як вказано в позові.

Проте, колегія суддів з вказаним розрахунком не може погодитися, оскільки представник відповідачів обчислювала суму заборгованості зараховуючи в першу чергу сплачені довірителем суми, при їх недостатності, на погашення тіла кредиту, що не відповідає положенням п.3.8.1 укладеного договору та положенням ст.534 ЦК України, а відсотки шляхом їх нарахування на суми, які були сплачені відповідачем, а не на залишок боргу, як передбачено умовами п.3.1.2 та п.3.1.3 вказаного договору.

Усі доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи колегія суддів переглянула і дійшла висновків, що судом першої інстанції фактичні обставини з`ясовані повно та всебічно, висновки суду відповідають встановленим фактам. Суд розглянув цивільну справу з дотриманням загальних засад цивільного судочинства - принципу змагальності сторін і диспозитивності цивільного судочинства, що передбачено ст. 11 ЦПК України.

Враховуючи вищенаведене, а також, те, що апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції при розгляді цієї справи вимог матеріального чи процесуального законів або неправильної оцінки досліджених по справі доказів, то підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування судового рішення немає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 13 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили цією ухвалою.

Головуючий: Т.І. Биліна

Судді: М.Ю. Лопатіна

Г.П. Сорока