Номер провадження: 22-ц/785/1851/16
Головуючий у першій інстанції Матяш Т. Л.
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Гірняк Л.А., Заїкіна А.П.

з участю секретаря - Томашевської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Затока-2013» про стягнення заборгованості за договором позики , за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 листопада 2013 року, -

встановила:

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором позики .

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 листопада 2013 року було визнано мирову угоду укладену між ОСОБА_2 та приватним підприємством «Затока-2013» в особі директора ОСОБА_4, а саме:

- сторони домовляються між собою, що по даній мировій угоді Відповідач передає у власність позивачеві об'єкт нерухомого майна по АДРЕСА_1 загальною площею 165,5 кв. м., який складається з нежитлової будівлі літ. «А», загальною 162 кв. м., та нежитлової будівлі літ. «Б», загальною площею 3,5 кв. м;

- у свою чергу Позивач відмовляється від своїх позовних вимог до відповідача у вигляді стягнення заборгованості за договором позики, що складає грошову суму коштів у розмірі 20 000,00 гривень;

- визнано за ОСОБА_2 право власності на нежитлові будівлі, загальною площею 165,5 кв. м., що розташовані по АДРЕСА_1, які в цілому складаються з нежитлової будівлі літ. «А», загальною 162 кв. м., та нежитлової будівлі літ. «Б», загальною площею 3,5 кв. м.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Затока-2013» про стягнення заборгованості за договором позики - закрито.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, який не брав участі у справі , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, заперечень на них, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з постановленням нової ухвали про повернення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду з наступних підстав.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляцйної скарги з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову.

За змістом вказаної статті мирова угода - це складена сторонами з урахуванням інтересів усіх заінтересованих осіб, що беруть участь у справі, угода, яка затверджується судом лише після встановлення законності й обґрунтованості її умов, а також з'ясування думки усіх заінтересованих осіб щодо можливості її затвердження. При цьому мирова угода повинна стосуватись предмета позову.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що права, свободи чи інтереси інших осіб не порушені затвердженою мировою угодою, а тому вона може бути визнана судом.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна .

З матеріалів справи вбачається , що у листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором позики та просив стягнути з ПП «Затока-2013» на користь позивача заборгованість за договором позики у розмірі 20 000 грн. (а.с.3-4).

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 листопада 2013 року було визнано мирову угоду укладену між ОСОБА_2 та приватним підприємством «Затока-2013» в особі директора ОСОБА_4, а саме:

- сторони домовляються між собою, що по даній мировій угоді Відповідач передає у власність позивачеві об'єкт нерухомого майна по АДРЕСА_1 загальною площею 165,5 кв. м., який складається з нежитлової будівлі літ. «А», загальною 162 кв. м., та нежитлової будівлі літ. «Б», загальною площею 3,5 кв. м;

- у свою чергу Позивач відмовляється від своїх позовних вимог до відповідача у вигляді стягнення заборгованості за договором позики, що складає грошову суму коштів у розмірі 20 000,00 гривень;

- визнано за ОСОБА_2 право власності на нежитлові будівлі, загальною площею 165,5 кв. м., що розташовані по АДРЕСА_1, які в цілому складаються з нежитлової будівлі літ. «А», загальною 162 кв. м., та нежитлової будівлі літ. «Б», загальною площею 3,5 кв. м.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Затока-2013» про стягнення заборгованості за договором позики - закрито (а.с.24-25).

Визнавши мирову угоду та закриваючи провадження у справі суд першої інстанції не врахував, що укладена між сторонами мирова угода не стосується предмета позову, яким є стягнення позики, а укладена стосовно нерухомого майна - нежитлові будівлі, загальною площею 165,5 кв. м., що розташовані по АДРЕСА_1, які в цілому складаються з нежитлової будівлі літ. «А», загальною 162 кв. м., та нежитлової будівлі літ. «Б», загальною площею 3,5 кв. м.

Суд першої інстанції не врахував, що позивачем заявлені вимоги про повернення позики, тоді як вимоги про визнання права власності на вказане нерухоме майно не заявлялися, тому мирова угода могла стосуватися лише грошових коштів.

Умови мирової угоди мають безпосередньо стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмету спору, тобто матеріально-правової вимоги позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Не може визнаватися судом мирова угода, умови якої не пов'язані зі спірними правовідносинами.

Крім того, виходячі з матеріалів справи вбачається ,що свідоцтво про право власності від 17.10.2013 року було скасоване рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.09.2014 р. (а.с.46-52) .

Крім того , з матеріалів справи вбачається ,що сторони , 08.11.2013 року під час постановлення судом ухвали про закриття провадження у справі у зв'язку з укладенням сторонами мирової угоди , присутні не були, а сама мирова угода не містить дату її укладення .

Суд першої інстанції всупереч до вимог ст. 175 ЦПК України не роз'яснив сторонам наслідки такого рішення ,не перевірив чи не порушують умови укладеної мирової угоди права сторін та третіх осіб.

Виходячи з матеріалів справи вбачається, що нежитлові будівлі, які є предметом оскаржуванної мирової угоди знаходяться на земельній ділянці ,користувачем якої є ОСОБА_3 на підставі договорів оренди земельних ділянок від 06.08.2004 року та 19.12.2013 року укладених між ним та Затоківською сільською радою (а.с. 39-41,42-44) чим були порушені права ОСОБА_3

Суд першої інстанції не звернув уваги на вищенаведене та помилково визнав мирову угоду та закрив провадження у справі.

За таких підстав, відповідно до п.4 ч.1 ст. 311 ЦПК України, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду іншому судді.

Керуючись ст. 218, п.4 ч.1 ст.311 ,ст.ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 листопада 2013 року скасувати, цивільну справу направити до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області для продовження розгляду іншому судді .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили .

Судді апеляційного суду

Одеської області А.А. Калараш

Л.А.Гірняк

А.П.Заїкін