Справа № 452/930/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"06" травня 2016 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді Кравціва В.І.,

з участю секретаря Добрянського І.І.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області про визнання права власності,

встановив:

ОСОБА_1 06.04.2016 року предявила позов до Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Шевченка, 111 у с. Викоти Самбірського району Львівської області, з якого 1/3 частина, як частка у майні колишнього колгоспного двору, та 2/3 частин у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2, котрий помер 2 березня 2015 року.

У обгрунтування свої позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що господарство по вул. Шевченка, 111 у с. Викоти Самбірського району Львівської області відносилося до сімейно-трудового обєднання колгоспний двір, головою якого була ОСОБА_3 і станом на 01.07.1990 року, крім неї, в господарстві були прописані та проживали її син ОСОБА_2 та вона, позивач, і тому кожному із них належить по 1/3 частині майна колишнього колгоспного двору.

Крім того, 6 травня 2014 року померла мати її чоловіка ОСОБА_3, котра за життя склала заповіт, яким все своє майно заповіла своєму сину, а її, позивача, чоловіку ОСОБА_4, котрий, як спадкоємець майна за заповітом, постійно проживаючи зі своєю матірю на день її смерті відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину, однак не оформив своїх спадкових прав та 2 березня 2015 року помер, але заповіту на випадок своєї смерті не склав.

Вона, позивач, будучи спадкоємцем майна свого чоловіка за законом, звернулася до Самбірської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття і оформлення спадщини, однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку із тим, що вказаний будинок належить колгоспному двору та ОСОБА_2, котрий спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав.

Під час судового розгляду ОСОБА_5 у підтримання своїх позовних вимог посилалася на обставини, викладені у позовній заяві.

Від відповідача Бісковицької сільської ради Самбірського району надійшла заява про розгляд справи за відсутності її представника та визнання позову.

Вислухавши пояснення позивача, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав.

Із довідок, виданих 11.03.2016 року виконавчим комітетом Бісковицької сільської ради Самбірського району, технічного паспорта, виготовленого 16 березня 2016 року Самбірським МБТІ, довідки про технічну характеристику обєктів нерухомого майна та довідки від 23.03.2016 року вбачається, що господарство по вул. Шевченка, 111 (попередня назва Жовтнева) у с. Викоти Самбірського району, головою якого була ОСОБА_3, відносилося до колгоспного двору, майно якого складалося: із житлового будинку, літньої кухні, сараю, гаражу, вбиральні, стайні, колодязя, огорожі та відмостки і станом на 1 липня 1990 року членами цього двору були: ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 11, 12, 15, 16, 17- 20).

Із довідки, виданої 23.03.2016 року Самбірським МБТІ, видно, що будинок № 111 по вул. Шевченка у с. Викоти в цілому зареєстрований за головою колгоспного двору ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності, виданого згідно рішення виконкому Самбірської міської ради від 22 грудня 1988 року за № 509 (а.с. 15).

Згідно ст. 120 ЦК Української РСР 1963 року, який був чинним на момент припинення колгоспного двору, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» розяснено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Із свідоцтва про смерть відомо, що ОСОБА_3 померла 6 травня 2014 року (а. с. 6 ).

За наведеного на момент припинення зазначеного колгоспного двору його членам ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вказане майно належало на праві спільної власності у рівних частках, а саме, по 1/3 частині вказаного будинку, і після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на 1/3 частину цього будинку.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Із заповіту, складеного 23 січня 1998 року, видно, що ОСОБА_3 належний їй житловий будинок та надвірні будівлі, що знаходяться у с. Викоти по вул. Жовтневій ,111 Самбірського району і все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті та на що вона за законом матиме право заповідає своєму сину ОСОБА_2 (а. с. 8).

Частинами третьою та пятою статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Із довідки, виданої виконавчим комітетом Бісковицької сільської ради Самбірського району, вбачається, що на день смерті ОСОБА_3 за адресою: с. Викоти, вул. Шевченка, 111 були зареєстровані та проживали: ОСОБА_3, котра померла 06.05.2014 року, син ОСОБА_2 та невістка ОСОБА_1 (а.с. 12).

Отже, після смерті ОСОБА_3 спадкоємець за заповітом ОСОБА_2 прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав.

Із свідоцтва про смерть відомо, що ОСОБА_2 помер 2 березня 2015 року (а.с. 5).

Із довідки, виданої виконавчим комітетом Бісковицької сільської ради Самбірського району 11.03.2016 року вбачається, що на день смерті ОСОБА_2 за адресою: с. Викоти, вул. Шевченка, 111 були зареєстровані та проживали: ОСОБА_2, котрий помер 02.03.2015 року, та дружина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11 ).

Унаслідок смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на 2/3 частини вказаного житлового будинку, з яких: 1/3 частина, яку він прийняв як спадщину після смерті матері ОСОБА_3 та 1/3 частина цього будинку, як частка у майні колишнього колгоспного двору.

Згідно ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу і у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив.

Із свідоцтва про шлюб відомо, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 з 4 лютого 1967 року перебували у зареєстрованому шлюбі ( а.с. 9 )

Самбірська державна нотаріальна контора відмовила спадкоємцю за законом ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_2 з посиланням на те, що вказаний будинок належить колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_3, котра померла 6 травня 2014 року, спадкоємцем якої був її син ОСОБА_2, котрий спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав, інших перешкод в оформленні права на спадщину немає (а. с. 13).

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Ураховуючи наведене, право власності позивача ОСОБА_1 підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на житловий будинок, господарські будівлі і споруди по вул. Шевченка, 111 у с. Викоти Самбірського району Львівської області, з якого 1/3 частина - частка в майні колишнього колгоспного двору та на 2/3 частини цього майна у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 209, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди по вул. Шевченка, 111 у с. Викоти Самбірського району Львівської області, з яких: 1/3 частина, як частка у майні колишнього колгоспного двору та 2/3 частини у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, котрий помер 2 березня 2015 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції, який ухвалив рішення, протягом десяти днів з дня його проголошення, а особа, яка брала участь у справі, але не була присутня у судовому засіданні під час проголошення рішення, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя