У х в а л а

22 лютого 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Гончар В.П., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 23 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3, до Запорізької міської ради, третя особа - Міське комунальне підприємство «Основаніє», про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом,

в с т а н о в и в :

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 23 вересня 2015 року.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2015 року вказану касаційну скаргу у зв'язку з її невідповідністю вимогам ст. 326 ЦПК України залишено без руху та надано строк для усунення недоліків до 23 листопада 2015 року, але не пізніше п'яти днів з дня отримання копії ухвали, а саме: надання належним чином завіреної копії оскаржуваного рішення суду першої інстанції; сплати судового збору.

18 листопада 2015 року від ОСОБА_2 на адресу суду надійшло клопотання про продовження строку на усунення недоліків, в якій вона зазначила: що їй необхідно додатковий час для отримання належним чином завіреної копії рішення суду першої інстанції; що не зрозуміло який розмір судового збору їй необхідно сплатити.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 грудня 2015 року продовжено ОСОБА_2 строк до 21 січня 2016 року, для усунення недоліків, роз'яснено що заявник оскаржує рішення суду першої інстанції, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду, яким у задоволені позову про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом (вимога майнового характеру), визначаючи розмір судового збору необхідно виходити із вартості цієї квартири. Таких відомостей із наданих до касаційної скарги матеріалів не вбачається. Запропоновано заявнику надати докази на підтвердження вартості квартири та сплатити суму судового збору (вартість квартири поділена на 100 та помножена на 120%; сума судового збору не може перевищувати 4 383 грн 80 коп.), надавши до суду касаційної інстанції оригінал квитанції про оплату судового збору або документ, що звільняє від його сплати.

03 лютого 2016 року від ОСОБА_2 на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги, до якої було додано копія рішення суду першої інстанції і квитанція, з якої убачається, що сума переказу складає 291 грн 60 коп.

Однак заявником не надано докази які б підтверджували вартість квартири.

У відведений судом строк та на момент постановлення даної ухвали недоліки касаційної скарги заявником у повному обсязі не усунуто, а саме: не надано докази, які б підтверджували вартість квартири, а отже суд позбавлений можливостей перевірити правильність сплати судового збору, крім того мінімальна сума сплати судового збору складає 292 грн 32 коп., однак заявником надано квитанцію про переказ суми у розмірі 291 грн 60 коп.

Згідно положень ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 328 ЦПК України у разі невиконання особою, що подала касаційну скаргу, у повній мірі вимог ухвали суду, скарга вважається неподаною та повертається заявнику.

Керуючись ст. ст. 121, 327, 328 ЦПК України,

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 23 вересня 2015 року, вважати неподаною та повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ В.П.Гончар