Єдиний унікальний номер 226/2222/15-ц Номер провадження 22-ц/775/440/2016
Головуючий 1 інстанції Петунін І.В.
Категорія 27 Доповідач Кішкіна І.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2016 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Кішкіної І.В.,

суддів Мальованого Ю.М., Новосядлої В.М.,

за участю секретаря Ротар Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 16 грудня 2015 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту,

в с т а н о в и в :

В липні 2015 року ПАТ «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту, посилаючись на те, що 19 жовтня 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір кредиту №500313108, відповідно до умов якого кредитор надав відповідачеві кредит у сумі 99000 грн., а відповідач зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком №1 до нього за графіком погашення кредиту. У порушення умов договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 03 червня 2015 року утворилася заборгованість за кредитом в сумі 73595,55 грн., за відсотками в сумі 8466,16 грн. та за комісією в сумі 8390,32 грн., всього в сумі 90452,03 грн. На виконання умов договору відповідачеві була направлена вимога про дострокове повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана. Просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитом в сумі 90452,03 грн., понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 904,52 грн.

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 16 грудня 2015 року у задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту відмовлено.

З вказаним рішенням не погодився позивач публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» та оскаржив його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом не зазначено, які саме відомості про неможливість отримання доказів самостійно надав відповідач, в той час як кредитний договір було складено у двох примірниках, кожний з яких має однакову юридичну силу для кожної з сторін, тобто відповідач має оригінал кредитного договору, додатку №1 до кредитного договору, які міг надати суду. Крім того, розрахунок заборгованості поданий позивачем в оригіналі, з вказаного розрахунку вбачається, що відповідач декілька років здійснював проплати в рахунок погашення кредиту, при цьому у відповідача не виникало сумніві щодо автентичності його підписів у кредитному договорі, наявність сумнівів є надуманою, щоб уникнути відповідальності за неналежне виконання своїх обов'язків.

Представник позивача ПАТ «Альфа-Банк» в судове засідання апеляційного суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, згідно якої просить справу розглянути за відсутності представника.

Відповідач в судове засідання апеляційної інстанції не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_2, який діє на підставі договору, в судовому засіданні апеляційного суду просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи ПАТ «Альфа-Банк» у задоволенні позову про стягнення заборгованості, яка виникла у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем обов'язку по поверненню кредиту, суд першої інстанції виходив з того, що суду не надано оригіналів договору №500313108 від 15 жовтня 2012 року, графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх сукупних послуг, що є Додатком №1 до договору №500313108 від 15 жовтня 2012 року, а також анкети-заяви на отримання кредиту по продукту «Персональний кредит» від 06 жовтня 2012 року, оскільки копії зазначених документів суд не може визнати допустимими доказами укладення між позивачем та відповідачем договору №500313108 від 15 жовтня 2012 року з Додатком №1 до цього договору та виконання вимог ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», тому позов задоволенню не підлягає, так як позивачем не надано доказів щодо укладення кредитного договору відповідачем з дотриманням Закону України «Про захист прав споживачів».

Але з висновками суду погодитися неможливо, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 жовтня 2012 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №500313108, на підставі якого відповідач ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 99000 грн. на строк до 23 жовтня 2017 року зі сплатою за користування кредитом 21 % річних (а.с.4-6,50).

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 чт.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Зі змісту наявних в матеріалах справи, належним чином завірених банком, копії кредитного договору №500313108 від 15 жовтня 2012 року, який укладено між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1, та виписки з особового рахунку відповідача вбачається, що ПАТ «Альфа-Банк» передав відповідачеві кредитні кошти в сумі 99000 грн.

Таким чином, на виконання вказаного кредитного договору відбулась передача грошей позичальнику ОСОБА_1, він виконував умови вказаного договору шляхом щомісячного погашення поточної заборгованості за тілом кредиту, відсотками, комісії та інших платежів.

З довідки щодо розрахунку заборгованості за вказаним кредитом вбачається, що за період з 22 жовтня 2010 року по 22 вересня 2014 року відповідач щомісячно вносив кошти на погашення кредиту (а.с.11).

При цьому, питання щодо сумнівів до автентичності підписів відповідача у кредитному договорі №500313108 від 15 жовтня 2012 року ОСОБА_1 не порушувалось.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №500313108 від 15 жовтня 2012 року, який укладено між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1, станом на 03 червня 2015 року вона становить в сумі 90452,03 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 73595,55 грн., за відсотками в сумі 8466,16 грн., за комісією в сумі 8390,32 грн. (а.с.11)

Виходячи з викладеного, апеляційний суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог ПАТ «Альфа-Банк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №500313108 від 15 жовтня 2012 року.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Таким чином, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ПАТ «Альфа-Банк».

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314-316 ЦПК України, апеляційний суд,

в и р і ш и в :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» задовольнити.

Рішення Димитровського міського суду Донецької області від 16 грудня 2015 року скасувати.

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором №500313108 від 15 жовтня 2012 року станом 03 червня 2015 року: заборгованість за кредитом в сумі 73595,55 грн., за відсотками в сумі 8466,16 грн., за комісією в сумі 8390,32 грн., всього в сумі 90452 (дев'яносто тисяч чотириста п'ятдесят дві) гривні 03 коп. та понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 904,52 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді