АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач Котула Л.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Котули Л.Г.

Суддів: Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

За участю секретаря Майданець К.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 26 липня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю " ОТП Факторинг Україна", Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" про визнання недійсним договору,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 26 липня 2016 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю " ОТП Факторинг Україна", Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" про визнання недійсним договору залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, оскільки судом порушені норми матеріального та процесуального права.

Позивач належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду у судове засідання не з' явився і причину неявки суду не повідомив, а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу у його відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення представника ТОВ " ОТП Факторинг Україна" Кононця С.П., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги , колегія суддів дійшла висновку , що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Залишаючи без розгляду позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю " ОТП Факторинг Україна", Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" про визнання недійсним договору з підстав , передбачених п.3 ч.1 ст. 207 ЦПК України суд виходив з того , що позивач належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду повторно не з'явився у судове засідання і заяву про розгляд справи у його відсутності до суду не подавав.

Однак, з таким висновком суду погодитися не можна з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з п.3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Як вбачається з матеріалів справи, судом призначено справу до розгляду на 14 квітня 2016 року (а.с.169).

13 квітня 2016 року від ОСОБА_1 надійшла до суду заява про перенесення розгляду справи, у зв'язку з тим, що він відбуває у відрядження і підтверджуючі документи будуть надані в наступне судове засідання (а.с. 170).

14 квітня 2016 року в судове засідання сторони не з'явилися і справу було відкладено на 11 травня 2016 року, у зв'язку з неявкою сторін ( а.с. 168, 169).

Сторонам направлено судові повістки, але судова повістка, яка направлена позивачу повернулася до суду із поміткою оператора зв'язку " за закінченням встановленого строку зберігання"( а.с. 171, 172).

11 травня 2016 року сторони в судове засідання не з'явилися і суд відклав розгляд справи на 26 липня 2016 року ( а.с. 174, 175).

В цей же день сторонам направлено судові повістки , проте судова повістка, яка направлена на адресу позивача повернулася до суду із поміткою оператора зв'язку « за закінченням терміну зберігання".( а.с. 178, 179).

В день слухання справи представник ТОВ " ОТП Факторинг Україна " Кононець С.П. подав до суду заяву про залишення позову без розгляду, у зв'язку з неодноразовими та повторними неявками позивача в судове засідання .

26 липня 2016 року сторони в судове засідання не з'явилися і суд залишив позовну заяву без розгляду ( а.с. 183).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Зокрема, у п. 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін − одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Крім того, стаття 6 Європейської конвенції про захист прав людини (далі -Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд. Вона закріплює принцип верховенства закону, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід'ємними частинами «права на суд» слід розглядати, зокрема, наступні вимоги : вимога «змагальності» процесу відповідно до статті 6 Конвенції передбачає наявність можливості бути поінформованим і коментувати зауваження або докази, представлені протилежною стороною, в ході розгляду; право на «публічне слухання», що передбачає право на усне слухання і особисту присутність сторони в цивільному судовому процесі перед судом (Екбатані проти Швеції (Ekbatani v. Sweden, 26 травня 1988 р., номер заяви 10563/83, пп. 24- 33); право на ефективну участь (T. та V. проти Сполученого Королівства,16 грудня 1999 р., номер заяв 24724/94; 24888/94, пп. 83-89).

Враховуючи вищезазначене під «повідомленням про процес» слід розуміти саме сповіщення судом Сторін про місце та час розгляду справи, що свідчитиме про ефективне забезпечення Сторін «правом на суд».

На вказані обставини, а також вимоги процесуального закону суд уваги не звернув.

З огляду на зазначене, ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 303,304,307,311,315 ЦПК України , колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 26 липня 2016 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: