УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів:Ізмайлової Т. Л., Кадєтової О.В.,
Карпенко С.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Уманської міської ради Черкаської області, треті особи: ОСОБА_7, Управління Держземагентства в Уманському районі Черкаської області, про визнання рішення незаконним, за касаційними скаргами ОСОБА_7 та Уманської міської ради Черкаської області на рішення апеляційного суду Черкаської області від 23 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися до суду з позовом до Уманської міської ради, треті особи: ОСОБА_7, управління Держземагентства в Уманському районі Черкаської області про визнання незаконним та скасування рішення Уманської міської ради № 2.26-65/6 від 26 грудня 2014 року «Про затвердження документації із землеустрою, надання земельних ділянок у власність та у користування» в частині: п. 1. Про погодження та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок:

38) для встановлення сервітуту (строкового, платного) щодо розміщення групи тимчасових споруд в торгівельній зоні «Квітковий ринок» загальною площею 1 280 кв. м, з яких 1 000,00 кв. м для здійснення благоустрою, за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_7 за рахунок земель комунальної власності Уманської міської ради, а також віднесення земельної ділянки до категорії земель житлової та громадської забудови;

п. 4. Про встановлення права на використання земельної ділянки на умовах особистого строкового платного сервітуту ОСОБА_7 для встановлення сервітуту (строкового, платного) щодо розміщення групи тимчасових споруд в торгівельній зоні «Квітковий ринок» загальною площею 1 280 кв. м, з яких 1000 кв. м для здійснення благоустрою, за адресою: АДРЕСА_1 за рахунок земель комунальної власності Уманської міської ради, які віднесені до категорії земель житлової та громадської забудови, строком до 13 серпня 2019 року, який визначено паспортом прив'язки тимчасових споруд без права капітальної забудови.

Обґрунтовуючи вимоги щодо незаконності оскаржуваного рішення, позивачі посилалися на те, що перед прийняттям вказаного рішення, Уманська міська рада ухвалила рішення № 2-27/6 від 04 жовтня 2012 року «Про погодження місця розташування групи тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності», згідно з яким ОСОБА_8 погоджено місце розташування групи тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, а саме: трьох тимчасових споруд площею 29,16 кв. м кожна та восьми тимчасових споруд площею 21,78 кв. м кожна в торгівельній зоні «Квітковий ринок» на прилеглій до міського Будинку культури території. Частиною 2 цього рішення зобов'язано суб'єкта господарювання укласти з міською радою терміном на п'ять років договір особистого строкового платного сервітуту з використанням земельної ділянки в комерційних цілях, однак ОСОБА_8 договору особистого строкового, платного сервітуту з міською радою умисно не уклав, а згодом відчужив вказані тимчасові споруди за цивільно-правовою угодою 23 липня 2014 року фізичній особі ОСОБА_7

Позивачі вважають оспорюване рішення незаконним та таким, що прийняте з порушенням чинного законодавства, а саме - Порядку розміщення тимчасових споруд для підприємницької діяльності, затвердженого на виконання частини 4 статті 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», та норм Земельного кодексу України, що порушує права, свободи і законні інтереси територіальної громади, оскільки тимчасові споруди були розміщені на території парку без законних на те підстав.

Крім того позивачі вважають, що спірна земельна ділянка є землею рекреаційного призначення, оскільки відноситься до Центрального парку у м. Умань, який є місцем відпочинку громадян міста, тому віднесення цієї земельної ділянки до категорії земель житлової і громадської забудови є протизаконним, прийнятим Уманською міською радою з грубим порушенням норм діючого законодавства.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 червня 2015 року в позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 23 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову. Визнано незаконним та скасовано рішення Уманської міської ради від 26 грудня 2014 року № 2.26-65/6 «Про затвердження документації із землеустрою, надання земельних ділянок у власність та у користування» в частині погодження та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_7 для встановлення сервітуту (строкового, платного) щодо розміщення групи тимчасових споруд в торгівельній зоні «Квітковий ринок» загальною площею 1280 кв. м, з яких 1 000 кв. м для здійснення благоустрою, за адресою: АДРЕСА_1, за рахунок земель комунальної власності Уманської міської ради, із віднесенням земельної ділянки до категорії земель житлової та громадської забудови, а також в частині встановлення права на використання ОСОБА_7 вказаної земельної ділянки на умовах особистого строкового платного сервітуту строком до 13 серпня 2019 року, який визначено паспортом прив'язки тимчасових споруд, без права капітальної забудови.

У поданих касаційних скаргах Уманська міська рада Черкаської області та ОСОБА_7 просять зазначене рішення апеляційної інстанції скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачами не доведено, яке особисте право порушено оспорюваним ними рішенням Уманської міської ради № 2.26-65/6 від 26 грудня 2014 року. Також суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачами не доведено того, що земельна ділянка площею 1 280,00 кв. м, розташована по АДРЕСА_1 відноситься за цільовим призначенням до земель рекреаційного призначення.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про задоволення позовних вимог, апеляційний суд виходив із того, що оспорюване рішення не відповідає вимогам діючого законодавства, оскільки право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками), а ОСОБА_7 не є, а ні власником, а ні користувачем спірної земельної ділянки. Крім того, відсутня обов'язкова передумова для відносин земельного сервітуту - наявність двох суміжних земельних ділянок.

Проте погодитися з таким висновком суду апеляційної інстанції не можна з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішення Уманської міської ради № 2.26-65/6 від 26 грудня 2014 року «Про затвердження документації із землеустрою, надання земельних ділянок у власність та у користування» в частині: п. 1. Про погодження та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок:

38) для встановлення сервітуту (строкового, платного) щодо розміщення групи тимчасових споруд в торгівельній зоні «Квітковий ринок» загальною площею 1 280 кв. м, з яких 1 000,00 кв. м для здійснення благоустрою, за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_7 за рахунок земель комунальної власності Уманської міської ради, а також віднесення земельної ділянки до категорії земель житлової та громадської забудови;

п. 4. Про встановлення права на використання земельної ділянки на умовах особистого строкового платного сервітуту ОСОБА_7 для встановлення сервітуту (строкового, платного) щодо розміщення групи тимчасових споруд в торгівельній зоні «Квітковий ринок» загальною площею 1 280 кв. м, з яких 1000 кв. м для здійснення благоустрою, за адресою: АДРЕСА_1 за рахунок земель комунальної власності Уманської міської ради, які віднесені до категорії земель житлової та громадської забудови, строком до 13 серпня 2019 року, який визначено паспортом прив'язки тимчасових споруд без права капітальної забудови.

Позивачі, звертаючись до суду з вказаним позовом, вважали, що оспорюваним рішенням порушуються права, свободи і законні інтереси територіальної громади, оскільки спірна земельна ділянка відноситься до Центрального парку у м. Умань.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частина перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальний за це.

Суд першої інстанції, вирішуючи даний дійшов до обґрунтованого висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки оспорюваним позивачами рішенням Уманської міської ради № 2.26-65/6 від 26 грудня 2014 року «Про затвердження документації із землеустрою, надання земельних ділянок у власність та у користування» не порушуються особисті права позивачів.

Висновки суду першої інстанції щодо того, що позивачами не доведено, що земельна ділянка площею 1 280,00 кв. м, розташована по АДРЕСА_1 відноситься за цільовим призначенням до земель рекреаційного призначення, не мають правового значення по даним правовідносинам.

Апеляційний суд не навів обґрунтованих мотивів на спростування висновків суду першої інстанції, покладених в основу рішення та доказів, наданих сторонами та помилково скасував рішення суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст.ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_7 та Уманської міської ради Черкаської області задовольнити.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 23 жовтня 2015 року скасувати, рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 червня 2015 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Т.Л. Ізмайлова

С.О. Карпенко

О.В. Кадєтова

Г.І. Мостова