РІШЕННЯ

іменем України

"16" лютого 2016 р. 145/1835/15-ц

2/145/123/2016

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Мазурчака А. Г.

при секретарі Мазур О.П.,

за участі позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні смт.Тиврів справу за позовом ОСОБА_1 до Уяринецької сільської ради про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно за законом ,

встановив :

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій вказує, що 26.12.2005 року померла його матір, ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть, приблизно з 1985 року до дня смерті вона перебувала у громадянському шлюбі із ОСОБА_4 з яким разом проживали та вели спільне господарство за адресою вул. Шевченка, 15, с. Уяринці, Тиврівського району Вінницької області.

З моменту смерті вітчим продовжив проживати в її житловому будинку за адресою: Шевченка 15 с. Уяринці, Тиврівського району Вінницької області, з цього часу проживав з ним, допомагав йому вести спільне господарство, доглядав за ним, та надавав йому матеріальну допомогу.

15.09.2013 року ОСОБА_4 помер. Всі витрати пов'язані з його похованням лягли на нього.

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки розміром 3,1738 га, що стверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 680302 від 28.11.2005 року, за №517, що розташована на території Уяринецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області. Після смерті ОСОБА_4, він вступив до управління належною йому земельною ділянкою, та продовжив користуватись нею.

Через деякий час він вирішив юридично оформити за собою право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_5І, для чого звернувся до Тиврівської державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадкове майно. Нотаріус порекомендувала йому звернутись до суду за захистом свої майнових прав, оскільки відсутні документи, що підтверджують факт родинних відносин між ним та ОСОБА_4

Згідно ст. З ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звертатися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.І ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч.І ст. 1264 ЦКУ у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч.2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Оскільки іншого порядку, передбаченого чинним законодавством для встановлення факту проживання однією сім'єю не менше п'яти років з метою прийняття спадщини в Україні немає, він змушений звернутись до суду із вимогою про встановлення такого факту.

Просить встановити юридичний факт проживання однією сім'єю не менш як п'ять років ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, який помер 15.09.2013 року, та до моменту смерті проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ним ОСОБА_1 право приватної власності на земельну ділянку розміром 3,1738 га, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 680302 від 28.11.2005 року, за №517, що розташована на території Уяринецької сільської ради, Тиврівського району, Вінницької області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер 15.09.2013року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позов підтримали, просять його задоволити з підстав, викладених у ній

Позивач пояснив, що його мати стала проживати з вітчимом ОСОБА_5, коли він пішов в перший клас, вітчим його виховував. Мати померла в 2005 році. В грудні 2006 року він переїхав в м. Могилів-Пордільський там постійно проживає і працює. На вихідні дні приїжджав в с. Уяринці та допомагав вітчиму. Він своїх дітей не мав і дуже любив його і його дочку. Будинок вони придбали разом з його мамою.Чрез 2-3 роки після смерті матері вітчим з його дозволу став жити по вул. Шевченка, 15, з іншою жінкою.

Представник заінтересованої особи Уяринецької сільської ради в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений своєчасно, подав суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі їх представника, позов визнає.

Суд, вислухавши позивача, представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї, тобто необхідною умовою прийняття спадщини спадкоємцем у разі неподання заяви про прийняття є постійне проживання із спадкодавцем на день його смерті.

Згідно ч.1 ст. 1264 ЦКУ у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Доводи заявника про те, що він постійно проживав із спадкодавцем протягом п'яти років до його смерті, спростовуються його показаннями, показаннями свідків ОСОБА_6,та ОСОБА_7, допитаних в ході судового розгляду.

Свідок ОСОБА_6 дав показання про те, що позивач з мамою прживали в с. Уяринці біля 10 років, потім мати позивача померла. Ще до смерті матері позивач переїхавв м. Могилів-Подільський і там працював, але на свята постійно приїжджав до ОСОБА_4 і допомагав йому. Останній рік перед смертю ОСОБА_4 у нього була друга співмешканка, яка після його смерті виїхала.

Свідок ОСОБА_7 дав показання про те, що він сусід позивача в с. Уяринці. Мати позивача стала жити однією сім'єю з ОСОБА_4, ще коли позивач був маленьким. Коли померла мати позивача, то він вже жив в м. Могилів-Подільський, де живе і по цей час. Через 3-4 роки після смерті матері позивача, ОСОБА_4 став жити з іншою жінкою. ОСОБА_1 доглядає за хатою, хоронив ОСОБА_4 та часто приїжджав та допомагав ОСОБА_4, проводив відпустку і проживав в хаті покійної бабушки, яка розташована напроти хати ОСОБА_4

Слід також зазначити, що на момент смерті ОСОБА_4 в с. Уяринці Тиврівського р-ну Вінницької області, по вул. Шевченка, 15 також були зареєстровані та проживали ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 та її внук ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, що стверджується довідкою виконкому Уяринецької сільської ради № 186 від 17.04.2015 року (а.с. 16)

Враховуючи викладене, суд вважає, що заявником не надано переконливих доказів постійного проживання однією сім'єю з ОСОБА_4 протягом п'яти років до дня його смерті, а відтак позов в частині визнання права власності на земельну ділянку також не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215, 256, 259 ЦПК України,

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Уяринецької сільської ради про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно за законом відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський райсуд протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Мазурчак А. Г.