Справа № 352/414/16-ц
Провадження № 2/352/568/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2016 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

Головуючого - судді Cтрутинського Р.Р.,

секретаря Бардюк-Кавецької Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тисменицького районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька,-

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача про дачу дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року у неї народився син ОСОБА_3, батьком якого записаний ОСОБА_2. Сімейне життя у них не склалося, а тому ОСОБА_2 після нетривалого проживання у с. Ст. Лисець поїхав у невідомому їй напрямку і з того часу вони не підтримують з ним жодних зв'язків. Оскільки вона працює і проживає в Чеській республіці та має можливість здійснити з сином закордонні екскурсії для його всестороннього розвитку та в туристичних і оздоровчих цілях. Однак, вона не може отримати згоду відповідача, а тому змушена звернутися до суду.

Позивачка в судове засідання не з'явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку. Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 224 ЦПК України, та враховуючи, що відповідачка про причини неявки суд не повідомила, а позивачка подала достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, можливим провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до переконання, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року у позивачки народився син ОСОБА_3, батьком якого записаний ОСОБА_2 (а.с. 6).

У відповідності з вимогами ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до п.3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.2010 р. № 724), перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними; згідно пп.2 п.4 Правил виїзд дитини віком до 16 років за межі України у супроводі одного з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Позивачка бажає та має можливість виїхати разом з неповнолітнім сином за межі України, з метою оздоровлення та навчання дитини, а також хоче здійснити для сина закордонну екскурсію для його всестороннього розвитку, однак, не може отримати дозвіл на виїзд дитини від відповідача.

Згідно частини 1 статті 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Враховуючи встановлену частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини норму про приділення першочергової уваги як найкращому забезпеченню інтересів дитини, досліджені в судовому засіданні характеризуючі дані щодо дитини, стан здоров'я та вік дитини, суд вважає, що право дитини на вільне пересування та виїзд за кордон не може бути обмежене, а виїзд дитини за кордон не порушує прав ОСОБА_2, як батька дитини, та вчиняється матір'ю в інтересах ОСОБА_3.

За таких обставин, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об'єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, утверджуючи та забезпечуючи права людини, дитини і основоположні свободи сторін, враховуючи принципи справедливості та неупередженості, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

На підставі вищенаведеного, відповідно до вимог ст.ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст. 3 Сімейного кодексу України, ст.ст. 15-16 Цивільного кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.2010 р. № 724) Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України , керуючись ст.ст. 8, 51, 52, 55, 124 Конституції України, ст.ст. 11, 57, 58, 60, 88, 179, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у супроводі його матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 без згоди та супроводу його батька - ОСОБА_2 з 01.04.2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подачі заяви про перегляд заочного рішення, яка може бути подана протягом 10 днів із моменту отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий Р.Р. Струтинський