ун. № 759/7884/16-ц
пр. № 2/759/3948/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

27 вересня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Зайця Т.О. при секретарі Ковтун М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

03.06.2016 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися з позовом про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: квартира АДРЕСА_1. Вимоги мотивовані тим, що позивачам на праві власності належить квартира АДРЕСА_1. Відповідач є колишнім чоловіком ОСОБА_4, рішенням суду від 10.12.2015 року шлюб між сторонами розірвано. В серпні 2014 року відповідач забрав свої особисті речі та залишив житлове приміщення. Перешкоди в користуванні квартирою відповідачу не створювалися, ключі від вхідних дверей у відповідача є, проте останній житловим приміщенням не користується, комунальні послуги не оплачує, а тому підлягає визнанню таким, що втратив право користування житлом.

Позивачі їх представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини.

Відповідач не з'явився в судове засідання, про розгляд справи повідомлявся в установленому порядку.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вирішив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

В судовому засіданні в якості свідків були допитані позивачі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Свідок ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, тимчасово не працює, надала свідчення, що відповідач - її колишній чоловік, весною 2014 року він зібрав всі свої речі та виїхав з квартири, ключі від квартири він має, проте квартирою не користується, витрат на утримання квартири не несе, житлом не цікавиться.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, перукар, надала свідчення, що відповідач - її колишній вітчим, 2014 року він виїхав з квартири, ключі від квартири він має, проте квартирою не користується, витрат на утримання квартири не несе, житлом не цікавиться.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_1) та ОСОБА_2 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1. Наведена обставина підтверджується свідоцтвом про право власності від 10.03.2006 року, виданого Святошинською РДА в м. Києві (а. с. 16) та договором купівлі-продажу частини квартири від 02.03.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО, зареєстровано в реєстрі за №748 (а. с. 14).

Згідно довідки з місця проживання сім'ї та реєстрації, форми №3 виданої КК «Центр Комунального сервісу» від 04.05.2016 року, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 - власник рахунку, ОСОБА_2 - донька співвласник, ОСОБА_5 - донька, ОСОБА_3 - чоловік (а. с. 29). Факт реєстрації відповідача за вказаною адресою також підтверджується відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в м. Києві від 21.06.2016 року (а. с. 33).

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києві від 10.12.2015 року (а. с. 12) розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Актами від 16.10.2015 року (а. с. 19), 22.03.2016 року (а. с. 11), затвердженим начальником ЖЕД - 3 встановлено, що ОСОБА_3 з серпня 2014 року за адресою місця реєстрації не проживає, його особистих речей у квартирі АДРЕСА_1, немає.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Позивачі просять визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою, оскільки останній з серпня 2014 року в квартирі не проживає, комунальних послуг не сплачує, фактичне місце його проживання невідоме.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як роз'яснено в пункті 33 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року N 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з серпня 2014 року за місцем реєстрації в АДРЕСА_1 не проживає, житловим приміщенням не користується, не несе витрат, пов'язаних з утриманням будинку в належному технічному стані, не сплачує послуг за житлово-комунальні послуги, що фактично створює позивачам перешкоди в користуванні власністю, а тому в силу ст. 391, ч. 2 ст. 405 ЦК України ОСОБА_3 підлягає визнанню таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Керуючись ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 60, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4, ІН: НОМЕР_1) таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги та може бути оскаржене до апеляційного суду м. Києва, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: Т.О. ЗАЄЦЬ