УХВАЛА

іменем україни

18 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

ЧерненкоВ.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до приватного підприємства «Каскад-Газ» про стягнення заробітної плати, вихідної допомоги, компенсації за невикористану щорічну відпустку, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою приватного підприємства «Каскад-Газ» на рішення Оріхівського районного суду Запорізької області

від 3 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області

від 12 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 22 липня 2011 року працював у приватному підприємстві «Каскад-Газ» (далі - ПП «Каскад-Газ») на посаді монтажника санітарно-технічних систем і обладнання 5-го розряду. 3 листопада 2014 року на підставі наказу відповідача № 11.03/1 його звільнено із займаної посади відповідно до ст. 38 КЗпП України. При звільненні йому не була виплачена заробітна плата та вихідна допомога.

На підставі викладеного, уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_3 просив стягнути з відповідача на його користь 13 532 грн 46 коп. невиплаченої заробітної плати за 2014 рік, 4 656 грн 99 коп. вихідної допомоги, 1 552 грн 33 коп. компенсації за невикористану щорічну відпустку, 14 673 грн середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, 5 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 3 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області

від 12 листопада 2015 року, позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з

ПП «Каскад-Газ» на користь ОСОБА_3 13 532 грн 46 коп. невиплаченої заробітної плати за 2014 рік, 4 656 грн 99 коп. вихідної допомоги, 1 552 грн 33 коп. компенсації за невикористану щорічну відпустку та 14 673 грн середнього заробітку за час затримки, всього - 34 414 грн 78 коп. Стягнуто з ПП «Каскад-Газ» на користь ОСОБА_3 5 тис. грн на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПП «Каскад-Газ», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позову.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що позивач за час трудових відносин з відповідачем протягом 2014 року не отримував заробітну плату та інші виплати й при його звільненні з ним не було проведено повного розрахунку.

Апеляційний суд погодився з такими висновками районного суду. При цьому зазначив про те, що відсутня необхідність проведення повторної судово-почеркознавчої експертизи за усним клопотанням відповідача для вирішення питання, ким виконані підписи про виплату позивачу заробітної плати за період з січня по лютий 2014 року, мотивуючи це затягуванням процесу. При цьому вказав про те, що, виходячи із принципу диспозитивності, суд за власною ініціативою не вправі призначати експертизу.

Проте повністю погодитись із таким висновком апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з ПП «Каскад Газ» з 22 липня 2011 року до 3 листопада 2014 року.

Згідно з наказом ПП «Каскад-Газ» від 3 листопада 2014 року № 11.03/1 ОСОБА_3 звільнений на підставі ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням).

Пред'являючи позов, ОСОБА_3 посилався на те, що у 2014 році відповідач належним чином не виплачував його заробітну плату та інші належні суми.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно з висновком судово-почеркознавчої експертизи від 17 серпня 2015 року № 206, підписи у відомості про виплату грошей із січня до лютого 2014 року та з квітня до жовтня 2014 року виконані не ОСОБА_3, а іншою особою. Підписи у відомостях на виплату грошей № № 5, 6 за березень 2014 року ким виконано встановити неможливо.

Згідно зі ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, на відповідачеві також лежить процесуальний обов'язок доказування своїх доводів і заперечень.

Отже, саме позивач повинен довести, що підписи у відомостях про отримання заробітної плати у 2014 році йому не належать, оскільки відповідач, надавши ці відомості, стверджував, що заборгованості із заробітної плати перед ОСОБА_3 немає.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам). Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Висновок визнається неповним, коли експерт не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання, у зв'язку з цим суд має обговорити питання про призначення додаткової або повторної експертизи залежно від обставин справи.

Крім того, відповідно до положення ч. 4 ст. 10 ЦПК України, яка також покладає і на суд певні обов'язки зі створення для сторін змагального процесу, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, відповідач посилався на необхідність призначення та проведення судово-почеркознавчої експертизи для вирішення питання, ким виконані підписи про виплату ОСОБА_3 заробітної плати за період з січня по лютий 2014 року, зокрема підписи під №№ 5, 6, оскільки наявний у справі висновок судово-почеркознавчої експертизи

від 17 серпня 2015 року № 206 не містить відповіді на указані питання, вказавши, що неможливо надати висновок. Також зазначав, що після звільнення позивач став на облік до Оріхівського центру зайнятості Запорізької області та після отримання статусу безробітного останньому нараховувалась соціальна допомога, що призвело до додаткових витрат з боку підприємства, через те, що за час роботи за позивача сплачувались страхові внески.

Згідно із роз'ясненнями, наданими судам у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 60 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 3, 4 п. 2 та ч. 1 п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (далі - Порядку), середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Нарахування виплат, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

У порушення наведеного та вимог ст. ст. 212-214, 315 ЦПК України апеляційний суд на зазначені положення закону уваги не звернув; доводів сторін як на підтвердження, так і на заперечення позову належним чином не перевірив, зокрема, взагалі не навів розрахунків обчислення середнього заробітку відповідно до вимог закону та розрахунків щодо заробітної плати, а саме, яка сума і за який період підлягає стягненню з відповідача за 2014 рік, якщо існує така заборгованість.

Отже, висновки апеляційного суду про залишення без змін рішення районного суду є передчасними і ґрунтується на припущеннях, що заборонено ч. 4 ст. 60 ЦПК України.

Ураховуючи, що фактичні обставини справи, які мають значення для правильного вирішення справи не встановлені, судове рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу приватного підприємства «Каскад-Газ» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 12 листопада 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

С.Ф.Хопта

В.А.Черненко

С.П.Штелик