Справа № 750/6471/15-ц Провадження № 22-ц/795/105/2016 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Жук М. І. Доповідач - Онищенко О. І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОнищенко О.І.,
суддів:Позігуна М.І., Харечко Л.К.,
при секретарі:Шкарупи Ю.В.,
за участю:позивачки ОСОБА_5 та її представників ОСОБА_6, ОСОБА_7, відповідача ОСОБА_8 та його представника ОСОБА_9,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_10 на заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_10 про визнання шлюбу недійсним, -

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_10 просить скасувати заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 жовтня 2015 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 жовтня 2015 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_10 про визнання шлюбу недійсним задоволено. Визнано недійсним шлюб, укладений між ОСОБА_10 та ОСОБА_5, зареєстрований 27.10.2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Чернігівського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 14. Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_5 судові витрати по справі в розмірі 480 грн. 90 коп.

Відповідач ОСОБА_10 не погоджується з твердженням позивача ОСОБА_5 про те, що шлюб укладений між ними 27.10.2009 року був фіктивним, оскільки шлюб був зареєстрований у передбаченому законом порядку, була висловлена спільна згода на реєстрацію шлюбу, сторони були ознайомлені з правовими наслідками шлюбу.

На думку відповідача ОСОБА_10 факт окремого проживання сторін не свідчить про відсутність реального наміру відповідача створити сім'ю з позивачем і не може бути доказом фіктивності шлюбу. Відповідач ОСОБА_10 зазначає, що під час розгляду заяви про перегляд заочного рішення його представником заявлялось клопотання про виклик свідків, однак суд першої інстанції всупереч нормам встановленим ст. 10 ЦПК України не сприяв законному праву відповідача на належне та всебічне дослідження доказів, що обґрунтовують його позицію.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги та визнаючи недійсним шлюб, суд першої інстанції виходив з того, що в період перебування сторін у шлюбі позивач ОСОБА_5 перебувала в залежності від неконтрольованого вживання алкоголю, проживала в малопристосованому житлі - квартирі АДРЕСА_1 (перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_11) та погодилась укласти шлюб з відповідачем ОСОБА_10 (колишнім чоловіком рідної сестри), оскільки той пообіцяв їй посприяти в отриманні однокімнатної квартири із зручностями. Сторони до реєстрації шлюбу не мали намір створювати сім'ю, разом не мешкали та не мали спільного бюджету, бажання створити сім'ї не виникло у сторін і після реєстрації шлюбу, що у відповідності до положень ст.40 Сімейного кодексу України, є підставою для визнання шлюбу недійсним за рішенням суду.

Апеляційний суд погоджується з даним висновком суду, оскільки судом першої інстанції обставини справи з'ясовані в повному обсязі, необхідному для правильного вирішення спору та вірно визначено суть і характер правовідносин сторін.

Зареєстрований у встановленому порядку шлюб вважається укладеним законно і обумовлює настання передбачених законодавством правових наслідків до винесення судом рішення про визнання шлюбу недійсним.

Так, відповідно до вимог ст. 40 СК шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім'ї та набуття прав і обов'язків подружжя.

Умовою дійсності шлюбу є наявність взаємної згоди осіб, які беруть шлюб, та щоб воля цих осіб була спрямована на створення сім'ї.

Шлюб вважається фіктивним лише тоді, коли обидві сторони діяли свідомо і кожна з них не мала наміру створити сім'ю.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 27.10.2009 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Чернігівського районного управління юстиції, актовий запис №14.

05.05.2011 року шлюб між сторонами було розірвана за спільною заявою подружжя від 01.04.2011 року в порядку ст.106 Сімейного кодексу України і вказані обставини підтверджуються витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб №6 від 25.07.2013 року (а.с.4).

За час спільного проживання відповідно до рішення Деснянської у м. Чернігові ради від 02 березня 2011 року ОСОБА_5 та ОСОБА_12.( син відповідача) безоплатно передано у приватну власність квартиру АДРЕСА_1 та відповідно до рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 30.12.2011 року за ОСОБА_10 визнано право власності на ? частину вказаної квартири ( а.с.7-8)

В квартирі АДРЕСА_1 відповідно до довідки Комунального підприємства « Деснянське» у вказаній квартирі, крім ОСОБА_5, був зареєстрований ОСОБА_10 - 17 листопада 2009 року, та його син ОСОБА_12 - 5 жовтня 2010 року.( а.с.5)

Відповідно до рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 16 листопада 2004 року № 259 було дозволено будівельні роботи згідно з розробленою проектно-кошторисною документацією в кварталі АДРЕСА_1.( а.с.132) Виходячи з вказаного рішення ради планувався знос будинків АДРЕСА_1 та відповідно до листа адресованого начальнику Чернігівського міського відділу УМВС України в Чернігівській області було заборонено реєстрацію( прописку) громадян у вказаних будинках. ( а.с.133)

Допитані судом першої інстанції свідки ОСОБА_13, ОСОБА_11, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 підтвердили факт не проживання колишнього подружжя ОСОБА_10 та ОСОБА_5, як чоловіка та дружини та повідомляли суд про те, що ОСОБА_5 в період зареєстрованого шлюбу з ОСОБА_10 перебувала в фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_11

Покази вказаних свідків узгоджуються з наданою в якості доказу довідкою Чернігівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Чернігівській області про те, що в період часу з 25 червня 2009 року по 20 квітня 2012 року ОСОБА_11 мешкав за адресою АДРЕСА_1 та перебував під адміністративним наглядом, контроль за яким здійснювався за даною адресою працівниками ОВС. ( а.с.117)

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що обидві сторони ( позивач та відповідач) діяли свідомо і кожна з них не мала наміру створити сім'ю. Шлюб було укладено з метою отримання нової квартири, а не створення сім'ї.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_10 зводяться до того, що суд першої інстанції всупереч встановленим ст. 10 ЦПК України не сприяв законному праву відповідача на належне та всебічне дослідження доказів, що обґрунтовують його позицію не заслуговують на увагу.

Згідно з відомостями адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Чернігівській області місце проживання ОСОБА_10 зареєстровано за адресою АДРЕСА_1.( а.с.) Судом направлялись повістки за вказаною адресою та у відповідності до вимог ст.74 ЦПК України здійснено публікацію в засобах масової інформації з повідомленням про виклик до суду ( а.с.34)

Відповідно до приписів ч.3 ст.309 ЦПК України, порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Допущені судом першої інстанції процесуальні порушення не вплинули на правильність судового рішення, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Судом апеляційної інстанції було задоволено клопотання про виклик свідків та допитано в якості свідків ОСОБА_10, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, з свідчень яких не вбачається, що шлюб було укладено з метою створення сім'ї. Піклування про прибирання прибудинкової території, знайомство з лікарем-стоматологом та спільне розпиття спиртних напоїв, а також знаходження ОСОБА_10 в будинку АДРЕСА_1 не свідчать про проживання ОСОБА_10 з ОСОБА_5 як подружжя.

Покази ОСОБА_10 судом розцінюються критично, оскільки вони не узгоджуються з іншими матеріалами справи та ними спростовуються: ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_10 в період загострення хвороби ( медична виписка а.с.9); вона працювала та могла себе забезпечувати ( трудова книжка а.с.112-115); будинок в якому проживає позивач є будинком що було включено під знос ( рішення ради, лист а.с.132-133); проживала з іншим чоловіком ( відповідь з поліції а.с.117)

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують правильний висновок суду першої інстанції про необхідність відмови в задоволенні позову, а тому відсутні підстави для її задоволення.

Тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_10 відхилити.

Заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: