Справа № 204/1456/16-ц
Провадження № 2/204/1004/16 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2016 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок,-

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2016 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій, з урахуванням наданих уточнень, просив встановити факт належності ОСОБА_2, який помер 31 січня 2005 року, домоволодіння № 4 по вул. Васильківська в м. Дніпро; встановити факт прийняття ОСОБА_3, який помер 28 травня 2015 року, спадщини після смерті ОСОБА_2, померлого 31 січня 2005 року, на домоволодіння № 4 по вул. Васильківська в м. Дніпро; та визнати за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого 28 травня 2015 року, на домоволодіння № 4 по вул. Васильківська в м. Дніпро, яке складається з: житлового будинку літ. А-1, загальною площею - 47,8 кв.м., площа основи забудови 62,1 кв.м. (який складається з: 1 - коридор, загальною площею - 11,9 кв.м.; 2 - передпокій, загальною площею - 6,0 кв.м.; 3 - кухня, загальною площею - 8,9 кв.м.; 4 - житлова, загальною площею 6,2 кв.м.; 5 - житлова, загальною площею - 14,8 кв.м.) та літньої кухні літ. Б, площа основи забудови - 34,3 кв.м. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що 28 травня 2015 року помер ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, яке складається з вищевказаного домоволодіння. Ще за життя, а саме 29 вересня 2014 року, ОСОБА_3 склав заповіт, яким заповів спірне домоволодіння заповів позивачу. Позивач у встановлений законом строк звернувся до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, померлого 28 травня 2015 року. Проте, державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 02 грудня 2016 року була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого 28 травня 2015 року, оскільки позивачем не були надані до нотаріальної контори правовстановлюючі документи на спірне нерухоме майно. Спірне домоволодіння побудував батько померлого ОСОБА_2 на підстав рішення № 917 виконкому ОСОБА_6 районної ради депутатів від 16 липня 1957 року на надання права індивідуального будівництва ОСОБА_2 по вулиці Спортивна, № 2-а, закріпивши за ним площу земельної ділянки 400 кв.м. і присвоїв порядковий номер вул. Спортивна, 2-б. Проте, згідно листа з КП «ДМБТІ» від 07 серпня 2014 року № 8676 Державному нотаріусу Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 станом на 31.12.2012 рік в інвентаризаційній справі відсутні відомості щодо реєстрації права власності за адресою: вул. Васильківська, буд. 4 (спірне домоволодіння). Позивач, є єдиним спадкоємцем, інших спадкоємців, як у померлого ОСОБА_2, так і ОСОБА_3, як по закону так і по заповіту - немає, від спадщини він не відмовлявся та у встановленому законом прийняв спадщину після ОСОБА_3, померлого 28 травня 2015 року, за таких обставин, позивач вважає можливим визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилався на обставини, які викладені в позовній заяві та зазначив, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив.

Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи та допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню по наступним підставам.

У судовому засіданні встановлено, що 28 травня 2015 року помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть ОСОБА_7 І-КИ № 637458, виданим 29.05.2015 року Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 4390 від 29.05.2015 року (а.с.63).

Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, яке, зі слів позивача, серед іншого, складається з домоволодіння № 4 по вул. Васильківська в м. Дніпро.

Ще за життя, а саме 29 вересня 2014 року ОСОБА_3, який помер 28 травня 2015 року, склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за № 2160, яким заповів належну йому земельну ділянку та розташований на ній житловий будинок № 4 по вул. Васильківська в м. Дніпро - ОСОБА_1 (а.с.60).

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

На підставі вищевказаного, позивач у встановлений законом строк, а саме 16 листопада 2015 року, звернувся до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті - ОСОБА_3, померлого 28 травня 2015 року. На підставі його заяви, після смерті ОСОБА_3, померлого 28 травня 2015 року, була заведена відповідна спадкова справа за № 752/2015, копія якої знаходиться в матеріалах даної справи (а.с.57-70).

Проте, 02 грудня 2015 року державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого 28 травня 2015 року, на домоволодіння № 4 по вул. Васильківська в м. Дніпро, оскільки ним не надані правовстановлюючі документи на вказане нерухоме майно (а.с.70).

При цьому, позивач вказав, що ОСОБА_3 успадкував це домоволодіння після смерті свого батька - ОСОБА_2, який помер 31 січня 2005 року.

У звязку з вказаними обставинами, позивач звернувся до суду та просив встановити факт належності ОСОБА_2, який помер 31 січня 2005 року, домоволодіння № 4 по вул. Васильківська в м. Дніпро.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Так, судом встановлено, що на підстав рішення Виконкому ОСОБА_6 депутатів трудящих № 917 від 16 липня 1957 року (а.с.73), між ОСОБА_2 та виконкомом був укладений договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на правах приватної власності ОСОБА_2 по вулиці Спортивна, № 2-а, була виділена земельна ділянка 400 кв.м. з присвоєнням адреси по вулиці Спортивна, № 2-б, для будівництва житлового будинку, що підтверджується фотокопією цього договору, наданою Державним нотаріальним архівом в Дніпропетровській області.

Також, в судовому засіданні була вивчена цивільна справа Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська № 204/6678/2014-ц, з матеріалів якої було встановлено наступне.

ОСОБА_2 на виділеній йому, рішення Виконкому ОСОБА_6 депутатів трудящих № 917 від 16 липня 1957 року, земельній ділянці збудував домоволодіння (а.с.126-129 у справі № 204/6678/2014-ц), яке складається з: житлового будинку літ. А-1, загальною площею - 47,8 кв.м., площа основи забудови 62,1 кв.м. (який складається з: 1 - коридор, загальною площею - 11,9 кв.м.; 2 - передпокій, загальною площею - 6,0 кв.м.; 3 - кухня, загальною площею - 8,9 кв.м.; 4 - житлова, загальною площею 6,2 кв.м.; 5 - житлова, загальною площею - 14,8 кв.м.) та літньої кухні літ. Б, площа основи забудови - 34,3 кв.м., що підтверджується технічним паспортом на домоволодіння, складеним станом на 18.09.2014 року (а.с.50-54).

При цьому, вулиця Спортивна в ОСОБА_6 районі була перейменована на вулицю Васильківська, що підтверджується листом ГоловАПУ міської ради від 26.05.2015 року (а.с.48) та архівною довідкою від 27.07.2016 року за вих. № 624/0/126-16, наданою Державним архівом Дніпропетровської області (а.с.72).

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2, на день його смерті, дійсно домоволодіння № 4 по вул. Васильківська у м. Дніпро.

Разом з тим, ОСОБА_2 не здійснив реєстрацію права власності на належне його домоволодіння, що підтверджується листом Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради від 07.02.2012 року за № 1670 (а.с.134 у справі № 204/6678/2014-ц).

А 31 січня 2005 року ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть ОСОБА_7 І-КИ № 543202, виданим повторно 26.11.2013 року Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 875 від 31.01.2005 року (а.с.43 у справі № 204/6678/2014-ц).

Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, яке, як встановлено судом вище, серед іншого, складалося з домоволодіння № 4 по вул. Васильківська в м. Дніпро.

З матеріалів цивільної справи Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська № 204/6678/2014-ц було встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 28 травня 2015 року, є рідним сином ОСОБА_2, який помер 31 січня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії І-КИ № 453443, виданим повторно 24.09.2013 року ОСОБА_6 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1524 від 19.08.1963 року (а.с.23 у справі № 204/6678/2014-ц).

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

На підставі вищевказаного, позивач у встановленому законом порядку, звернувся до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті свого батька - ОСОБА_2, померлого 31 січня 2005 року. На підставі його заяви, після смерті ОСОБА_2, померлого 31 січня 2005 року, була заведена відповідна спадкова справа за № 471/2014, копія якої знаходиться в матеріалах справи № 204/6678/2014-ц.

Проте, 13 серпня 2014 року державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2, померлого 31 січня 2005 року, на домоволодіння № 4 по вул. Васильківська у м. Дніпропетровську (нова назва Дніпро), оскільки ним не надані правовстановлюючі документи на вказане нерухоме майно (а.с.55 у справі № 204/6678/2014-ц).

У звязку з вказаними обставинами, позивач звернувся до суду та просив встановити факт прийняття ОСОБА_3, який помер 28 травня 2015 року, спадщини після смерті ОСОБА_2, померлого 31 січня 2005 року, на домоволодіння № 4 по вул. Васильківська в м. Дніпро.

Оскільки судом було встановлено, що ОСОБА_2, на день його смерті, дійсно домоволодіння № 4 по вул. Васильківська у м. Дніпро, а ОСОБА_3 у встановленому законом порядку звернувся до відповідних органів з приводу отримання спадщини, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги позивача про встановлення заявлених ним фактів.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає можливим встановити факти належності ОСОБА_2, який помер 31 січня 2005 року, домоволодіння № 4 по вул. Васильківська в м. Дніпро та прийняття ОСОБА_3, який помер 28 травня 2015 року, спадщини після смерті ОСОБА_2, померлого 31 січня 2005 року, на домоволодіння № 4 по вул. Васильківська в м. Дніпро.

Таким чином, з урахуванням встановлених вище судом фактів, після смерті ОСОБА_3, померлого 28 травня 2015 року, відкрилася спадщина на належне йому майно, яке, як встановлено судом вище, серед іншого, складається й з домоволодіння № 4 по вул. Васильківська в м. Дніпро, яке складається з: житлового будинку літ. А-1, загальною площею - 47,8 кв.м., площа основи забудови 62,1 кв.м. (який складається з: 1 - коридор, загальною площею - 11,9 кв.м.; 2 - передпокій, загальною площею - 6,0 кв.м.; 3 - кухня, загальною площею - 8,9 кв.м.; 4 - житлова, загальною площею 6,2 кв.м.; 5 - житлова, загальною площею - 14,8 кв.м.) та літньої кухні літ. Б, площа основи забудови - 34,3 кв.м.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

ОСОБА_1, який в розумінні ст. 1268 ЦК України є спадкоємцем покійного, від спадщини не відмовлявся та у встановленому законом порядку прийняв спадщину, звернувшись з відповідною заявою до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до абзаців 14-17 п. 3.1 ОСОБА_9 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» - відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину.

Оскільки нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, виник цивільно-правовий спір, який підлягає розглядові у позовному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Крім того, в судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_1, які вказали, що у спірному домоволодінні проживав ОСОБА_3, якому допомагав та доглядав за ним - ОСОБА_1, а після його смерті, ОСОБА_1 його поховав та залишився проживати у домоволодінні № 4 по вул. Васильківська в м. Дніпро.

За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає можливим визнати за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого 28 травня 2015 року, на домоволодіння № 4 по вул. Васильківська в м. Дніпро, яке складається з: житлового будинку літ. А-1, загальною площею - 47,8 кв.м., площа основи забудови 62,1 кв.м. (який складається з: 1 - коридор, загальною площею - 11,9 кв.м.; 2 - передпокій, загальною площею - 6,0 кв.м.; 3 - кухня, загальною площею - 8,9 кв.м.; 4 - житлова, загальною площею 6,2 кв.м.; 5 - житлова, загальною площею - 14,8 кв.м.) та літньої кухні літ. Б, площа основи забудови - 34,3 кв.м.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 15, 16, 316, 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1223, 1268-1270, 1296 ЦК України, ОСОБА_9 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст. ст. 10, 11, 57-61, 169, 179, 209, 212-215, 224-227, 256, 360-7 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_2, який помер 31 січня 2005 року, домоволодіння № 4 по вул. Васильківська в м. Дніпро.

Встановити факт прийняття ОСОБА_3, який помер 28 травня 2015 року, спадщини після смерті ОСОБА_2, померлого 31 січня 2005 року, на домоволодіння № 4 по вул. Васильківська в м. Дніпро.

Визнати за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого 28 травня 2015 року, на домоволодіння № 4 по вул. Васильківська в м. Дніпро, яке складається з: житлового будинку літ. А-1, загальною площею - 47,8 кв.м., площа основи забудови 62,1 кв.м. (який складається з: 1 - коридор, загальною площею - 11,9 кв.м.; 2 - передпокій, загальною площею - 6,0 кв.м.; 3 - кухня, загальною площею - 8,9 кв.м.; 4 - житлова, загальною площею 6,2 кв.м.; 5 - житлова, загальною площею - 14,8 кв.м.) та літньої кухні літ. Б, площа основи забудови - 34,3 кв.м.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Самсонова