Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №333/7486/14 Головуючий у 1-й інстанції: Боровікова А.І.
Провадження № 22-ц/778/2119/16 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

Спас О.В.,

Бондар М.С.

при секретарі: Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», про визнання дій незаконними, зобов'язання видати суму вкладу,-

ВСТАНОВИЛА :

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк», про визнання дій незаконними, зобов'язання видати суму вкладу, який згодом уточнив.

В обґрунтування позову зазначав, 27.09.2013 р. між ним та ПАТ «Дельта Банк» в особі Запорізького відділення № 4 було укладено Договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращій для Друга» у доларах США. Відповідно до умов зазначеного договору він передав Банку вклад у сумі 15 000 доларів США під 8,5 % річних.

Відповідно до пункту 1.3 договору вклад залучається на строк з моменту зарахування коштів на рахунок та по 26 березня 2014 року. Відповідно до пункту 1.10 договору вклад виплачується по закінченню строку залучення вкладу, шляхом виплати готівки з каси відділення банку, в якому було оформлено вклад.

Вважає, що єдиним належним способом виконання банком своїх зобов'язань щодо повернення суми вкладу є його виплата готівкою з каси відділення банку у валюті вкладу, тобто у доларах США.

Після настання строку повернення вкладу він неодноразово звертався до Запорізького відділення № 4 ПАТ «Дельта Банк» з вимогою повернути суму вкладу, проте йому з різних підстав відмовляють йому у поверненні коштів.

26 березня 2014 року Банк здійснив перерахування суми вкладу у розмірі 15 000 доларів США з вкладного (депозитного) рахунку на його поточний (картковий) рахунок відкритий в установі банку.

Вважає зазначене перерахування незаконним і таким, що не може вважатися належним виконанням банком свого обов'язку щодо повернення суми вкладу за договором.

Враховуючи вищевикладене просив суд визнати незаконними та такими що суперечать умовам договору дії ПАТ «Дельта Банк» щодо перерахування 26.03.2014 року суми вкладу у розмірі 15 000 доларів США з вкладного (депозитного) рахунку, який належить йому, на поточний (картковий) рахунок позивача та зобов'язати Банк видати йому готівкою суму вкладу у розмір 15 000 доларів США.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 січня 2015 року позов задоволено.

Визнано незаконними та такими що суперечать умовам договору банківського вкладу (депозиту) від 27 вересня 2013 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_4, дії ПАТ «Дельта Банк» щодо перерахування 26.03.2014 року суми вкладу у розмірі 15 000 доларів США з вкладного (депозитного) рахунку, який належить ОСОБА_4, на поточний (картковий) рахунок ОСОБА_4, відкритий в ПАТ «Дельта Банк».

Зобов'язано ПАТ «Дельта Банк» видати ОСОБА_4 готівкою суму вкладу у розмірі 15 000 доларів США.

Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ «Дельта Банк» подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове яким в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 26 березня 2015 року рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 січня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 лютого 2016 року ухвала апеляційного суду Запорізької області від 26 березня 2015 року скасована, справу передано на новий апеляційний розгляд.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. п. 3,4 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи,порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права .

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу свої вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи 27 вересня 2013 року між ОСОБА_4. та ПАТ

«Дельта Банк» було укладено договір № 003-07542-270913 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий для Друга», відповідно до якого позивач передав банку вклад у розмірі 15 000 доларів США зі сплатою 8,5% річних на строк до 26 березня 2014 року.

26 березня 2014 року ПАТ «Дельта Банк» здійснило перерахування належної позивачу суми вкладу в розмірі 15 000 доларів США із вкладного (депозитного) рахунку позивача НОМЕР_1 на поточний (картковий) рахунок позивача НОМЕР_2.

Строк депозитного договору закінчився 26 березня 2014 року, а із заявою про повернення коштів ОСОБА_4 звернувся до банку лише 7 серпня 2014 року (а.с. 8).

Відповідно до ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно з п. 1.3 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» дата валютування - це зазначена платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки дата, починаючи з якої кошти, переказані платником отримувачу, переходят власність отримувача.

За п. 7.1.2 ст. 7 Закону України «Про платіжні системи переказ коштів в Україні» поточний рахунок - це рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструмент відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Таким чином кошти, переказані платником отримувачу, з моменту зарахування на рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк в свою чергу у межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговувані банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів.

Такий же правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 2 вересня 2014 року в справі № 3-80гс14.

Разом з тим відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження права клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджанню рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані і легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Тобто випадки обмеження прав клієнта щодо розпорядження коштами, які знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичній, осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банкуй ринку, що запроваджується фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

В даному випадку , на підставі постанови правління Національного банку України від 2 березня 2015 року № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних «, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 2 березня 2015 року прийнято рішення № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким у період із 3 березня 2015 року до 2 червня 2015 року в банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк».

Вказане свідчить про те, що починаючи з 3 березня 2015 року банк здійснює свою

діяльність на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів

фізичних осіб».

У спорах, пов'язаних із виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Статтею 36 зазначеного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації, зокрема, під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку).

Відповідно до ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку, зокрема, щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України.

За правилами ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду

України № 6-2001 цс 15 від 20 січня 2016 року.

Таким чином ,з рахуванням того, що з 3 березня 2015 року Фонд запровадив тимчасову адміністрацію та розпочав процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку, тобто на час розгляду апеляційної скарги у вказаній справі у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, і це унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Окрім того, слід звернути увагу ,що за позовними вимогами позивач просив стягнути на його користь 15000 доларів США., однак на поточному (картковому ) рахунку позивача НОМЕР_2 на момент подачі позову обліковувалася сума 14449,85 доларів США, а на час розгляду апеляційної скарги після часткового повернення коштів сума складає 74441,77 доларів США.

На підставі вищенаведеного ,судова колегія вважає,що висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та матеріалам справи ,доказам по справі дана неналежна оцінка і тому судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України з позивача на користь банку підлягають стягненню понесені судові витрати.

Керуючись ст.ст.307,309,317 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - задовольнити частково.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 січня 2015 рокупо цій справі - скасувати та ухвалити нове рішення за яким:

У позові ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», про визнання дій незаконними, зобов'язання видати суму вкладу - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» понесені судові витрати в сумі 1196 грн.58 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: