Справа № 461/4730/14 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/783/3292/16 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Зверхановської Л.Д., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника ПАТ «ПУМБ» - Буковинського Т.Й.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 22 лютого 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний банк" звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 499557.82 грн. заборгованості за кредитним договором № 6076558 від 31.01.2008 року та 3654,00 грн. судового збору.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний банк" заборгованість за кредитним договором в розмірі 443 182,82 грн. та 3654,00 грн. судового збору, а всього 446 836,82 грн.

Рішення в апеляційному порядку оскаржила представник ОСОБА_2 - ОСОБА_7, вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції порушено вимоги ч. 1 ст. 109 ЦПК України, оскільки відповідачем у даній справі є фізична особа ОСОБА_2, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 що територіально відноситься до меж Личаківського району м. Львова, відтак суд при відкритті провадження в даній справі порушив вимоги процесуального закону в частині правил підсудності.

Апелянт зазначає, що жодної повістки про виклик до суду на розгляд даної справи не отримувала, про оскаржуване рішення їй стало відомо з листа Галицького районного суду м. Львова який нею було отримано 22.03.2016 року. Відтак, всупереч вимогам ст. 169 ЦПК України, суд не відклав розгляд справи та ухвалив заочне рішення, не беручи до уваги неявку в судове засідання відповідача, щодо якого немає відомостей про вручення йому судових повісток. Також вважає, що дане рішення ухвалене з порушенням норм ст.ст. 224-228 ЦПК України, оскільки судом порушено умови проведення заочного розгляду справи, про заочний розгляд справи судом не було постановлено ухвалу, в рішенні суду не зазначено порядок і строк подання заяви про перегляд заочного рішення та не направлено копію заочного рішення.

Крім цього звертає увагу суду на те, що відповідно до матеріалів справи банком 24.10.2011 року було надіслано відповідачу вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та процентів за користування кредитом на адресу: м. Львів, вул. Морозенка, 8/1. Проте, відповідач 30.12.2008 року змінила своє місце проживання та зареєструвалася за адресою: АДРЕСА_1 про що засвідчує відмітка в її паспортному документі про реєстрацію місця проживання, проставлена Личаківським РВ ГУ ДМС України у Львівській області і відповідно до вимог п. 4.3.6 кредитного договору в межах встановленого строку повідомила банк письмово про зміну свого фактичного місця проживання. Однак, позивач з невідомих причин, надіслав вимогу про дострокове повернення кредиту адресату за неналежною адресою, відтак ОСОБА_2 не могла отримати таку вимогу та виконати її умови. З наведених підстав апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення представника ПАТ «ПУМБ» Буковинського Т.Й. щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, в межах заявлених ними вимог. Кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок невиконання відповідачкою ОСОБА_2 умов кредитного договору утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню з боржника.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту обо інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов»язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності із ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 Цивільного кодексу України.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч.1. ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Судом першої інстанції встановлено, що 31.01.2008 року, між ЗАТ "Перший український міжнародний банк", правонаступником якого є ПАТ "Перший український міжнародний банк" і ОСОБА_5, яка змінила своє прізвище на «Віорді», було укладено кредитний договір № 6076558, за умовами якого банк надав позичальнику кредит на загальну суму 380200.00 грн., а позичальник зобов»язувалась сплатити плату за користування кредитними коштами, повернути банку кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені кредитним договором.

Відповідно до п.3.2.1 кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами в розмірі та в строки, передбачені графіком повернення кредиту та сплатити проценти за користування кредитом

Як вбачається із п.п. 3.1.2, 3.1.3 кредитного договору проценти за користування кредитом розраховуються виходячи з залишку заборгованості за кредитом на початок кожного розрахункового періоду згідно графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, протягом всього строку кредитування, починаючи з дня укладення договору по день повного погашення зобов'язання за кредитом. Проценти за користування кредитом повинні сплачуватись відповідачем в строки передбачені графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом.

Пунктом 5.2. Кредитного договору передбачено, що у разі порушення позичальником строків виконання зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, позичальник зобов'язаний сплатити на вимогу Банку пеню у розмірі подвійної ставки Національного Банку України, що діяла у відповідний період, від суми прострочених виконанням зобов'язань за кожен день прострочення. Позичальник повинен сплатити на користь банку пеню за порушення строків виконання своїх зобов'язань з повернення основної суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом за період з 21.04.2013р. по 20.03.2014р.

Пунктом 5.5. Кредитного договору передбачено, що за кожний випадок порушення позичальником обов'язків, передбачених п.п.5.4. 5.6. цього договору, позичальник зобов'язаний на користь Банку сплатити штраф у розмірі 1% (один відсоток) від суми одержаного кредиту.

Згідно з п.5.4. Кредитного договору за кожний випадок порушення позичальником обов'язків щодо поновлення дії договору страхування, передбачених п.4.3.1 Кредитного договору, позичальник зобов'язаний сплатити на вимогу банку на його користь штраф у розмірі 10% (десяти відсотків) від мінімальної страхової суми, на яку згідно з вимогами зазначеного пункту Кредитного договору має бути укладений договір страхування.

Судом першої інстанції встановлено, що всупереч положенням п.4.3.1. кредитного договору, відповідач не поновив дію Договору добровільного страхування майна громадян № 023-иг/10ЛВ від 26.02.2010 року та не надав банку оригінал договору з поновленою дією, а також не надав документи, які б підтвердили сплату страхових платежів в повному обсязі.

З наданого ПАТ «ПУМБ» розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором станом на 20.03.2014 року становила 499557.82 грн., з яких: основна сума заборгованості за договором кредиту - 339311.30 грн.; заборгованість за непогашеними відсотками - 52888.22 грн.; пеня за порушення строків виконання зобов'язань - 49238.30 грн.; сума штрафів за порушення зобов'язань згідно п.п. 4.3.2-4.3.6 кредитного договору - 3802.00 грн.; сума штрафів за порушення обов'язків щодо поновлення дії договорів - 54318.00 грн.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції стягнув на користь ПАТ «ПУМБ» 443182.82 грн. заборгованості за кредитним договором, взявши до уваги, що відповідачкою, після ухвалення 23.03.2014 року Галицьким районним судом м. Львова заочного рішення у даній справі, а саме, за період з 27.06.2014 року до 28.05.2015 року, було сплачено 56375.00 грн.

Разом з тим, як вбачається з виписки з особового рахунку ОСОБА_5, наданого ПАТ «ПУМБ», в період з 28.03.2014 року до 29.05.2015 року, нею погашено заборгованість на суму 76875.00 грн., що не було враховано судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення, а відтак заборгованість ОСОБА_2 становила 422682.82 грн., яка підлягає стягненню на користь ПАТ «ПУМБ». З врахуванням судового збору, розмір якого становить 3654.00 грн., з ОСОБА_2 підлягає стягненню всього 426336.82 грн.

З врахуванням вищенаведеного, рішення Галицького районного суду м. Львова від 22 лютого 2016 року в частині розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Перший український міжнародний банк» слід змінити, зменшивши її розмір з 443182.82 грн. до 422682.82 грн., а також зменшивши розмір суми, яка всього підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПУМБ» з 446836.82 грн. до 426336.82 грн.

Відповідачка, всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України не надала суду належних та допустимих доказів на спростування зазначеної заборгованості.

Відповідно до ч.3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки зазначені апелянтом порушення норм процесуального права, про які апелянт зазначає в апеляційній скарзі, не призвели до неправильного вирішення справи, такі не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Керуючись ст. 303, п.3 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 22 лютого 2016 року - в частині розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Перший український міжнародний банк» змінити, зменшивши її розмір з 443182.82 грн. до 422682.82 грн., а також зменшивши розмір суми, яка всього підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПУМБ» з 446836.82 грн. до 426336.82 грн.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили.

Головуюча: Шеремета Н.О.

Судді: Зверхановська Л.Д.

Цяцяк Р.П.