АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2813/16 Головуючий 1 інстанції - Мішуровська С.Т.
Справа № 629/485/13-ц Доповідач - Коровін С.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Коровіна С.Г.,

суддів: - Коваленко І.П., Довгаль А.П.,

при секретарі - Огарьовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26 лютого 2016 року в справі за заявою ОСОБА_3 про перегляд рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04 квітня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Український державний центр по експлуатації спеціалізованих вагонів» в особі директора Бурцева Геннадія Єгоровича про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Український державний центр по експлуатації спеціалізованих вагонів» про поновлення на роботі на посаді токаря 6 розряду ремонтно-механічного цеху, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову вказував, що з 24 грудня 2012 року по 29 грудня 2012 року знаходився на лікарняному і повинен був приступити до роботи 30 грудня 2012 року, що був вихідним. Майстер цеху повідомив його про необхідність виходу на роботу 14 січня 2013 року. Позивач просив визнати наказ №44/ос від 22 січня 2013 року про його звільнення за погули за 2,3,4,8 січнч 2013 року незаконним, бо у ці дні на роботі не був з поважних причин, бо довіревся майстру цеху і не зміг своєчасно подати заяву про отримання відпустки на ці дні.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04 квітня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 04 червня 2013 року, ОСОБА_3 у позові відмовлено.

Після набрання рішенням законної сили ОСОБА_3 неодноразово звертався до суду із заявами про перегляд рішення суду першої інстанції за нововиявленими обставинами, але рішення суду переглянуто не було.

05 листопада 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із черговою заявою про перегляд рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 4 квітня 2013 за нововиявленими обставинами. ОСОБА_3 просив скасувати вищезазначене рішення від 04.04.2013 року, посилаючись на те, що суд виходив з того, що графік роботи ДП «Укрспецвагон» на 2013 рік погоджено головою Панютинською селищної ради, головою профкому підприємства та затверджено його директором на сумісному засіданні адміністрації та профсоюзного комітету ДП «Укрспецвагон». Однак 27.10.2015 року він отримав постанову слідчого СВ Лозівського МВ ГУМВС України в Харківській області про закриття кримінального провадження відносно посадових осіб ДП «Укрспецвагон» у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України, в якому вказано, що «графік роботи підприємства на 2013 рік до Панютинської селищної ради у 2012 році не надходив для затвердження, що виключає можливість ознайомлення з ним ОСОБА_3, про що він доводив в судовому засіданні. Крім того, в цій же Постанові слідчого вказано, що виконуючим обов'язки директора ДП «Укрспецвагон» на час його звільнення період його хвороби 02,03,04 та 08 січня 2013 року помилково було сприйняте як умисне вчинення ним дисциплінарного проступку - прогулу. Ця обставина існувала в період першого розгляду справи та винесення рішення, але не була відома ні суду, ні учасникам процесу і не була врахована судом при винесенні рішення. Ця обставина стала йому відома тільки 27.10.2015 року. Крім того заявник вважає, що при його звільненні відповідачем не було додержано процедури передбаченої ч.3 ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад». На час звільнення він був депутатом Панютинської селищної ради, але керівництво ДП «Укрспецвагон» при його звільненні ці обставини не врахувало.

Заявник ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав свою заяву та просив її задовольнити, посилаючись на те, що Графік роботи ДП «Укрспецвагон» на 2013 рік, затвердженого директором Укрспецвагон» та погодженого Головою профкому підприємства йому не був доведений , про існування такого графіку він не знав, з Головою Панютинської селищної ради графік також не погоджувався, що підтверджено постановою слідчого

Представник заявника адвокат Соколова Р. І. підтримала заяву ОСОБА_3

Представник ДП «Укрспецвагон» в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви ОСОБА_3, мотивуючи тим, що графік роботи підприємства на 2013 рік був належним чином складений та доведений до відома працівників ДП «Укрспецвагон», правонаступником якого є в теперішній час Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», дана обставина була предметом розгляду в судових засіданнях.

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26 лютого 2016 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04 квітня 2013 року у зв'язку з нововиявленими обставинами - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою його заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами задовольнити, та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

При цьому посилається на: невідповідність висновків суду обставинам справи, порушенням норм процесуального права. ОСОБА_3 стверджує, що графік роботи підприємства був предметом розгляду у суді в 2013 році і став основним доказом його провини, а саме прогулів. Суд першої інстанції не врахував, що графік роботи підприємства у 2013 році на час коли він допустив прогули на виробництві не існував і саме це є нововиявленою обставиною, про яку він дізнався з матеріалі кримінальної справи відносно посадових осіб ДП «УКрспецвагон». При таких обставинах вважати, що він допустив прогули на виробництві є помилковим. Він вважає цю обставину істотною тобто такою, що могла вплинути на висновки суду першої інстанції при ухваленні рішення.

Заслухавши суддю доповідача, сторони, перевіривши обставин справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 361 ЦПК України Рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

2-1) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення;

Частину другу статті 361 доповнено пунктом 2-1 згідно із Законом № 4566-VI від 22.03.2012\

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду;

4) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Звернувшись із заявою про перегляд рішення суду за ново виявленими обставинами позивач посилався на те, що «графік роботи підприємства на 2013 рік до Панютинської селищної ради у 2012 році не надходив для затвердження, що виключає можливість ознайомлення з ним ОСОБА_3, про що він доводив в судовому засіданні. Крім того при його звільненні не враховано, що він на час звільнення був обраний депутатом Панютинської селищної ради, а відповідачем, при його звільненні, не було додержано процедури передбаченої ч.3 ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад».

Відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні заяви про перегляд рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 4 квітня 2013 року за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив із того, що обставини, на які посилається ОСОБА_3 не є нововиявленими, вони були відомі ОСОБА_3 і суду.

Судова колегія з таким висновком суду першої інстанції погоджується, оскільки він повідає обставинам справи і вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

ОСОБА_3 просить переглянути рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 4 квітня 2013 року за нововиявленими обставинами з підстав, передбачених п.1 ч.2 361 ЦГІК України.

Згідно роз'яснень, що містяться у п.п. 3, 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що ни існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на сновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неналежне повідомлення заявника про час і місце розгляду справи, повне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку. Обставини, на які посилалася: особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі чи в заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України або які могли бути постановлені при всебічному і повному з'ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог ч.4 ст.10 ЦПК, не є нововиявленими обставинами. Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Із заяви ОСОБА_3 вбачається, що він вважає, що є підстави визнати нововиявленими обставини ті, що відносяться до дотримання відповідачем порядку його звільнення.

Ці обставини входили до предмета доказування у справі і могли бути встановлені при всебічному і повному з'ясуванні судом обставин справи і вимог ч.4 ст.10 ЦПК України.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, апеляційний суд Харківської області у своїй ухвалі від 4 червня 2013 року зазначив наступне: «Після попередження ОСОБА_3 про звільнення за прогули, відповідне письмове повідомлення ДП «Український державний центр по експлуатації спеціалізованих вагонів» направлено на адресу Панютинської селищної ради, депутатом якої є позивач».

Зазначене повідомлення зі штампом вхідної кореспонденції Панютинської селищної ради знаходиться на а.с.252.

З наказом виконуючого обов'язки директора ДП «Український державний центр по експлуатації спеціалізованих вагонів» №44 від 22 січня 2013 року ОСОБА_3 ознайомлено під підпис (а.с.39).

Отже зазначеним судовим рішенням встановлено, що ОСОБА_3 звільнено з дотриманням гарантій, встановлених ч.3 ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад»

Посилання ОСОБА_3 на те, що Панютинська селищна рада не отримувала повідомлення про його звільнення, є підставою для оскарження судового рішення у касаційному порядку, а не для перегляду його за нововиявленими обставинами.

Не є підставою для перегляду рішення суду за ново виявленими обставинами і те, що, на його думку, Панютинська селищна не погоджувала графік роботи підприємства на 2013 рік. При розгляді справи судами першої і другої інстанції встановлено, що до відома позивача було доведено, які дні у січні 2013 року є робочими, а які вихідними. Встановлено судом, що позивач знав про це і допустив прогул без поважних причин.

Фактично позивач вимагає від суду зробити переоцінку наданих доказів, що при перегляді справи за нововиявленими неможливо.

Суд першої інстанції дав належну оцінку наданим доказам і дійшов обґрунтованого висновку, що зазначені позивачем обставини не є нововиявленими і підстави до задоволення його заяви про перегляд судового рішення в порядку глави 4 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з ухвалою суду першої інстанції і відхиляє апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч..1 ст.312, ст.313, п.4 ч. 1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26 лютого 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: