РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/6400/16-ц

пр. № 2-о/759/313/16

06 червня 2016 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва

під головуванням судді Сенька М.Ф.,

при секретарі Фещук Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті, зацікавлена особа - Дніпровський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 в травні 2016 року звернувся до суду із заявою, за якою просила встановити факт, що її мати ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на окупованій території АР Крим в селищі Андрєєвка м. Севастополя.

Вимоги заяви мотивовані тим, що документи, видані їй на підтвердження факту смерті матері, не визнаються в Україні, що в свою чергу перешкоджає їй прийняти спадщину, що залишилась після неї.

ОСОБА_1 в судовому засіданні на вимогах заяви наполягала, послались на доводи та підстави викладені в заяві.

Представник зацікавленої особи в суд не з'явився. Заперечень на заяву не надходило.

Дослідивши надані матеріали, суд приходить до висновку про можливість задоволення вимог заяви за таких підстав.

Так, згідно з свідоцтвом про народження, у подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась дочка ОСОБА_4

У зв'язку з одруженням ОСОБА_4 взяла прізвище чоловіка «ОСОБА_2», що підтверджується свідоцтвом про одруження.

ОСОБА_1 зареєстрована і постійно проживає в м. Києві, на що вказує відмітка в паспорті.

ОСОБА_2, як це вбачається з копії паспорту, проживала в м. Лисачанську Луганської області.

За поясненнями заявника, її мати разом із сестрою після того, як на території Луганської області виник збройний конфлікт, виїхали на тимчасове проживання до м. Севастополя, де мати ІНФОРМАЦІЯ_1 померла і була похована.

Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що територія АР Крим з 20.02.2014 року вважається окупованою внаслідок збройної агресії Російської Федерації.

Згідно зі ст. 9 цього ж закону, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Тому, ОСОБА_1 звернулась до Дніпровського районного у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану з заявою про видачу їй свідоцтва про смерть матері, проте отримала відмову, мотивовану недопустимістю поданих документів на підтвердження факту смерті.

Згідно з п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Статтею 17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» встановлено, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є: документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

На підтвердження факту смерті ОСОБА_2 заявником подано свідоцтво про смерть та довідка про смерть, що видані органами запису актів громадянського стану, які діють зараз в м. Севастополі.

За даними цих документів, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в селищі Андрєєвка м. Севастополя.

При цьому, ПІБ, дата та місце народження померлої повністю збігаються з паспортними даними ОСОБА_2

Крім того, на підтвердження факту смерті матері, заявником надано квитанції приватного підприємця про оплату ритуальних послуг, датовані 12.02.2016р., що співвідноситься з даними зазначеними в свідоцтві про смерть.

Наведене в сукупності, дає суду підстави прийти до однозначного висновку, що ОСОБА_2 дійсно померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 85 років в селищі Андрєєвка м. Севастополь АР Крим.

Згідно з п. 4.14. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮ України від 22.02.2012р. № 296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Належного документу на підтвердження смерті ОСОБА_2, як це вбачається з наведеного, не має, а тому суд погоджується із заявником, що такий факт може бути підтверджено лише в судовому порядку.

Тому, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та можливість задоволення її вимог відповідно і на підставі ст. ст. 256, 257-1 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 214, 215, 256-259 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 85 років в селищі Анрєєвка м. Севастополь АР Крим.

Дане рішення є підставою для проведення державної реєстрації смерті відповідно до закону.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва у відповідності до вимог ст.ст. 291 - 296 ЦПК України.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Головуючий Сенько М.Ф.