Справа № 645/862/15-ц
Провадження № 2/645/813/16
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2016 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Бабкової Т.В.,

при секретарі судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення з житлового приміщення, треті особи: служба у справах дітей Фрунзенського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, Фрунзенський районний відділ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, -

в с т а н о в и в:

З урахуванням уточнень до позову від 04.12.2015р. (а.с.124) позивач ОСОБА_2 в особі своїх представників за довіреністю від 26.06.2014р. та 21.12.2012р. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 просив суд виселити відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з іпотечного майна - квартири № 59 будинку № 8/2 по проїзду Стадіонному в м.Харкові в квартиру АДРЕСА_1 та звільнити іпотечне майно від майна, предметів побуту і речей вжитку відповідачів.

На обґрунтування заявлених вимог зазначалося, що 21.08.2009р. відповідачка ОСОБА_3 позичила у позивача ОСОБА_2 валютні цінності на суму 15 200 доларів США, про що того ж дня було складено нотаріально посвідчений договір позики. Повернувши позику лише частково, 14.01.2010р. відповідачка знову позичила у позивача валютні цінності та її загальна позика склала 17 825 доларів США, про що було складено нотаріально посвідчену додаткову угоду до договору позики. Крім того, 03.08.2010р. між сторонами було укладено нотаріально посвідчений додатковий договір №2, яким визначено про додаткове запозичання ОСОБА_3 10 430 доларів США. Грошові зобовязання за вищезазначеним правочинами з боку ОСОБА_3 належним чином виконані не були. На підставі наведеного рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 09.10.2013р. на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_3 було стягнуто борг 209 416,60 грн., 3% річних 9 120,01 грн., проценти за користування чужими коштами 59 955,49 грн., судові витрати 2 784,92 грн., а загалом 275 277,02 грн.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_3 зобовязань за договором позики від 21.08.2009р. та з урахуванням укладених додаткових угод 21.098.2009р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено та нотаріально посвідчено договір про задоволення вимог іпотеко держателя. За умовами іпотечного договору в забезпечення виконання зобовязань з повернення позивачу боргу за договором позики ОСОБА_3 передала ОСОБА_2 в іпотеку квартиру № 59 будинку № 8/2 по пр-ду Стадіонному в м.Харкові, загальною площею 42,5 кв.м, житловою - 27,2 кв.м. Предмет іпотеки належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 15.05.2008р. та зареєстрованого в реєстрі прав на нерухоме майно 21.08.2009р. Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 19.12.2014р. в рахунок задоволення вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 за договором позики від 21.08.2009р. на загальну суму 275 277,02 грн. було звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру № 59 будинку № 8/2 по проїзду Стадіонному в м. Харкові, шляхом застосування визначеної ст.38 Закону України «Про іпотеку» процедури продажу , а саме надання іпотекодержателю ОСОБА_2 права на продаж предмету іпотеки будь-який третій особі - покупцю на його власний розсуд за ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна на момент продажу, а також стягнуто судові витрати 243,60 грн.

Відповідно до довідки КП «Жилкомсервіс» встановлено, що в квартирі № 59 будинку № 8/2 по пр-ду Стадіонному в м.Харкові крім ОСОБА_3 зареєстрований також і її чоловік ОСОБА_4

13.01.2015р. від імені позивача ОСОБА_3 було направлено вимогу про добровільне звільнення квартири протягом 30-тиденного терміну. Як стало відомо позивачу згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_3 на праві власності володіє квартирою №13 будинку № 53 по вул. Тореза Марії м.Краматорськ Донецької області. З врахуванням наведеного позивач просив суд виселити відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з іпотечного майна - квартири № 59 будинку № 8/2 по проїзду Стадіонному в м.Харкові в квартиру АДРЕСА_2 та звільнити іпотечне майно від майна, предметів побуту і речей вжитку відповідачів.

Представник позивача за довіреністю від 29.09.2014р. ОСОБА_8 надала в матеріали справи письмову заяву розглянути справу за відсутності позивача та його представника, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 та її представники адвокат ОСОБА_9 та за довіреністю від 04.05.2016р. ОСОБА_10 проти позову заперечували, посилаючись на незаконність вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки через відсутність згоди органів опіки та піклування на укладення договору іпотеки, всупереч тому, що на час його укладення в квартирі № 59 будинку № 8/2 по проїзду Стадіонному в м.Харкові був зареєстрований неповнолітній син відповідачів ОСОБА_11, 31.03.2008р. народження. За таких обставин іпотечний договір був укладений поза вимог ч.1 ст.203 ЦК України, ч.3 ст.17 Закону України «Про охорону дитинства» та ч.4 ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей». Звернення стягнення на вказаний предмет іпотеки може унеможливити користування цим приміщенням неповнолітніми дітьми відповідачів - ОСОБА_11, 31.03.2008р. народження, та ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1, які зареєстровані та мешкають в квартирі. Також вказували, що спірна квартира є єдиним житлом, що належить сімї відповідачів, посилання позивача на наявність іншої власності у ОСОБА_3 - квартири АДРЕСА_2, є хибними, та підтверджується тим, що прізвище «Кузіна» відповідачка набула лише 17.11.2007р. в звязку зі вступом у шлюб, до цього мала дівоче прізвище ОСОБА_13, народилася та весь час мешкала у м.Харкові, у приватизації житла у м.Краматорськ участі не приймала.

Відповідач ОСОБА_4 надав суду письмову заяву розглядати праву за його відсутністю.

Служба у справах дітей Фрунзенського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради письмово повідомила суд про розгляд справи за відсутністю їх представника, проти задоволення позову заперечували, просили суд врахувати інтереси неповнолітніх дітей відповідачів. Зазначили, що згоди про укладання договорів іпотеки зі свого боку не надавали.

Фрунзенський районний відділ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області в особі представника по довіреності від 14.01.2016 р. ОСОБА_14 проти позову також заперечував з підстав, викладених вище.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

При цьому суд виходив з наступного.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Судовим розглядом встановлено, що 21.08.2009р. відповідачка ОСОБА_3 позичила у позивача ОСОБА_2 валютні цінності на суму 15 200 доларів США, про що того ж дня було складено нотаріально посвідчений договір позики, а.с.7-8. 14.01.2010р. відповідачка позичила у позивача валютні цінності та її загальна позика склала 17 825 доларів США, про що було складено нотаріально посвідчену додаткову угоду до договору позики від 21.08.2009р., а.с.9. Крім того, 03.08.2010р. між сторонами було укладено нотаріально посвідчений додатковий договір №2 до договору позики від 21.08.2009р., яким визначено про запозичання ОСОБА_3 валютних цінностей на суму 28 255 доларів США, які вона зобовязується повернути в порядку, визначеному договором, та в строк не пізніше 21.02.2012р., а.с.10.

Грошові зобовязання за вищезазначеним правочинами з боку ОСОБА_3 належним чином виконані не були, в звязку із чим рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 09.10.2013р. на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_3 було стягнуто борг 209 416,60 грн., 3% річних 9 120,01 грн., проценти за користування чужими коштами 59 955,49 грн., судові витрати 2 784,92 грн., а загалом 275 277,02 грн., а.с.11-12.

Крім того, матеріали справи свідчать, що з метою забезпечення виконання ОСОБА_3 зобовязань за договором позики від 21.08.2009р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 21.08.2009 р. було укладено та нотаріально посвідчено договір про задоволення вимог іпотеко держателя, а.с.13-14. За умовами вказаного договору в забезпечення виконання зобовязань з повернення позивачу боргу за договором позики ОСОБА_3 передала ОСОБА_2 в іпотеку квартиру № 59 будинку № 8/2 по пр-ду Стадіонному в м.Харкові, загальною площею 42,5 кв.м, житловою - 27,2 кв.м. Предмет іпотеки належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 15.05.2008р. та зареєстрованого в реєстрі прав на нерухоме майно 21.08.2009р., а.с.15-16.

В звязку із укладенням договору про задоволення вимог іпотекодержателя 21.08.2009р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_15 21.08.2009р. внесено відомості до єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо арешту спірної квартири, а.с.148.

На підставі рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 19.12.2014р. в рахунок задоволення вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 за договором позики від 21.08.2009р. на загальну суму 275 277,02 грн. було звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру № 59 будинку № 8/2 по пр-ду Стадіонному в м.Харкові, шляхом застосування визначеної ст.38 Закону України «Про іпотеку» процедури продажу, а саме надання іпотеко держателю ОСОБА_2 права на продаж предмету іпотеки будь-який третій особі - покупцю на його власний розсуд за ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна на момент продажу, а також стягнуто судові витрати 243,60 грн., а. с. 19-21.

Як встановлено у судовому засіданні на час розгляду справи рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 09.10.2013р. та рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 19.12.2014р. набрали законної сили.

Відповідно до положень ч.3 ст.61 ЦПК України обставини. Встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З врахуванням наведеного, заперечення відповідачки ОСОБА_3 щодо не укладання з її боку 21.08.2009р. з ОСОБА_2 договору про задоволення вимог іпотеко держателя, недійсності цього правочину через відсутність на його укладення згоди органів опіки та піклування, судом до уваги не приймаються.

Відповідно до довідки КП «Жилкомсервіс» встановлено, що в квартирі № 59 будинку № 8/2 по пр-ду Стадіонному в м.Харкові зареєстровані ОСОБА_3 з 21.02.2008р., її чоловік ОСОБА_4 з 28.04.2008р., їхні неповнолітні діти - ОСОБА_11, 31.03.2008р. народження, з 28.04.2008р. та ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 28.02.2012р., а.с.76.

13.01.2015р. від імені позивача ОСОБА_2 було направлено відповідачці за її адресою письмову вимогу про добровільне звільнення квартири, яка є предметом іпотеки, і щодо якої судом ухвалено рішення про звернення стягнення, а.с. 22-25. Вказана вимога з боку відповідачів на час розгляду справи не виконана.

Частиною 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є ст. 109 ЖК УРСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення.

Частина 3 ст. 109 ЖК УРСР регулює порядок виселення громадян.

За змістом ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ч. 3 ст. 109 ЖК УРСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Таким чином, ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Отже, за змістом цих норм якщо в іпотеку передано жиле приміщення, яке було придбано не за рахунок отриманих кредитних коштів, підстави для виселення мешканців із зазначеного жилого приміщення без надання їм іншого постійного житла відсутні.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 18 березня 2015 року № 6-39цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 в іпотеку передано квартиру № 59 будинку № 8/2 по проїзду Стадіонному в м.Харкові, яка належить відповідачці ОСОБА_3 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 15.05.2008р., та зареєстрованого в реєстрі прав на нерухоме майно 21.08.2009р.

Таким чином, в іпотеку позивачу передано квартиру, яка була придбана не за рахунок отриманих у позику коштів.

Посилання позивача на наявність іншої власності у ОСОБА_3 - квартири АДРЕСА_2, та необхідність виселення відповідачів до вказаного житлового приміщення, належними та беззаперечними доказами не підтверджені. Судовим розглядом встановлено, що прізвище «Кузіна» відповідачка набула лише 17.11.2007р. в звязку зі вступом у шлюб, до цього мала дівоче прізвище ОСОБА_13, народилася та весь час мешкала у м.Харкові, даних про її участь у приватизації житла у м.Краматорськ суду не надано.

З врахуванням наведеного вище, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про виселення відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з іпотечного майна - квартири № 59 будинку № 8/2 по проїзду Стадіонному в м.Харкові в інше житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_2, та звільнення іпотечне майно від майна, предметів побуту і речей вжитку відповідачів.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 214, 215 ЦПК України, ч. 2, ч.3 ст. 109 ЖК УРСР , ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку», суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення з квартири № 59 будинку № 8/2 по проїзду Стадіонному в м.Харкові в квартиру АДРЕСА_2 та звільнення житлового приміщення від майна, треті особи: служба у справах дітей Фрунзенського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, Фрунзенський районний відділ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: