Справа № 734/4256/15-ц Провадження № 22-ц/795/657/2016 Категорія - цивільнаГоловуючий у I інстанції - Соловей В. В. Доповідач - Євстафіїв О. К.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЄвстафіїва О.К.,
суддів:Страшного М.М., Шарапової О.Л.,
при секретарі:Нечасному О.Л.,
за участю:позивача ОСОБА_5 і відповідача ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Козелецького районного суду від 16 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про позбавлення батьківських прав, третя особа: орган опіки та піклування - Козелецька селищна рада,

в с т а н о в и в:

У грудні 2015 р. ОСОБА_5 пред'явила позов до ОСОБА_6, у якому просила позбавити останнього батьківських прав відносно їхнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що сторони перебували у шлюбі з 08.06.2003 р., який розірвано рішенням суду від 29.12.2010 р. Після розірвання шлюбу син сторін проживає разом з позивачем. Відповідач злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно сина ОСОБА_7. Так, загальна сума боргу за судовими рішеннями про стягнення з нього на сина аліментів і пені за порушення строків сплати аліментів становить 34811 грн. 85 коп. ОСОБА_6 навмисно не працевлаштовується, а тому він не має систематичного заробітку і не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Відповідач не бере участі у вихованні сина. Так, він жодного разу не відвідав школу, де син навчається, не спілкувався ні з її адміністрацією, ні з вчителями сина. ОСОБА_6 байдужий до життя й розвитку сина: він не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не спілкується з сином, не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не робить йому подарунки до свят та до дня народження. До того ж, ОСОБА_6 відкрито демонструє нелюбов і байдужість до сина та небажання бути люблячим батьком. Так, він звертався до суду з позовом про виключення з актового запису про народження сина відомостей про його батьківство. У ході розгляду цієї справи на вимогу ОСОБА_6 призначалося молекулярно-генетичне дослідження, що син болісно переніс. Наявність у відповідача батьківських прав відносно сина сторін може призвести до негативних наслідків у житті сина у майбутньому як з моральної, так і з правової точки зору.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати дане рішення і постановити рішення про задоволення позову. Доводи скарги зводяться до того, що позивач довела свої вимоги. Так, місцевий суд не врахував, що:

- ОСОБА_6 фактично не вважає ОСОБА_8 своїм сином і ставиться до нього як до чужої дитини. Це підтверджується тим, що ОСОБА_6 звертався до суду з позовом про виключення з актового запису про народження сина відомостей про його батьківство,

- відповідач не спілкується з сином і його ставлення до сина завдає синові душевних страждань і негативно впливає на його розвиток,

- згідно з висновком Козелецької селищної ради позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав відносно сина сторін є доцільним, т.я. він не виконує своїх батьківських обов'язків,

- відповідач має значну заборгованість за аліментами і по пені у зв'язку з простроченням їх сплати, що свідчить про його небажання брати участь у матеріальному утриманні сина,

- пояснення ОСОБА_6 про те, що йому забороняють спілкуватися з сином, є надуманими і нічим не підтверджується.

У судовому засіданні ОСОБА_5 підтримала апеляційну скаргу, а ОСОБА_6 просив її відхилити за безпідставністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи рішення, що оскаржується, суд І інстанції виходив з того, що позов є недоведеним. З таким висновком частково не погоджується апеляційний суд.

Так, по справі встановлено наступне.

Сторони перебували у шлюбі з 08.06.2003 р., який розірвано рішенням Козелецького районного суду від 29.12.2010 р., що набрало законної сили. Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу проживає з ОСОБА_5 Це підтверджено копіями відповідних свідоцтв, згаданого рішення суду та довідкою виконкому Козелецької селищної ради від 19.11.2015 р. № 1653 (а.с. 11, 12, 10, 19).

Рішенням Козелецького районного суду від 24.11.2005 р., яке набрало законної сили, з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на сина ОСОБА_7 з 08.11.2005 р. до досягнення останнім повноліття у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян. Дане рішення звернуто до виконання. Станом на 01.11.2015 р. заборгованість ОСОБА_6 за аліментами ОСОБА_5, що стягнуті цим рішенням, становить 24811 грн. 85 коп. Це підтверджено копіями вказаного рішення, виконавчого листа, виданого на його виконання, розрахунком заборгованості за аліментами, який виконано державним виконавцем ВДВС Козелецького районного управління юстиції (а.с. 16, 17, 13). Згідно з довідкою цього відділу від 20.11.2015 р. № 03-30/10889, з 01.05.2015 р. по 30.10.2015 р. ОСОБА_6 сплатив ОСОБА_5 аліменти на сина у таких розмірах: у травні - 20 грн. 50 коп., у червні - 23 грн. 50 коп., у липні, серпні, вересні - по 43 грн. 50 коп., у жовтні - 00 грн. 00 коп. (а.с. 14).

З довідки ВДВС Козелецького районного управління юстиції від 25.11.2015 р. № 03-30/11009 і копії виконавчого листа, виданого Козелецьким районним судом по справі № 734/4412/13-ц р., вбачається, що за рішенням суду з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 стягнуто пеню за прострочення сплати аліментів на сина ОСОБА_7 за період з 01.06.2011 р. по 18.12.2013 р. включно у розмірі 10000 грн. 00 коп., що дане рішення звернуто до виконання, але стягнення на його виконання не проводилися (а.с. 15, 18).

Рішенням Козелецького районного суду від 18.12.2012 р., яке набрало законної сили, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про виключення з актового запису про народження їхнього сина ОСОБА_7 відомостей про його батьківство. У мотивах цього рішення зазначено, що згідно з висновком молекулярно-генетичного експертного дослідження, вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_6 відносно ОСОБА_8 становить не менш ніж 99,999999% (копія цього рішення на а.с. 28).

У довідках Козелецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 3 від 19.11.2015 р. № 232 і від 20.11.2015 р. № 379 зазначається, що за період навчання сина сторін у школі відповідач не цікавився навчанням сина, протягом вересня-листопада 2015 р. не телефонував ні класному керівнику, ні вчителям сина, ні дирекції школи, не з'являвся на батьківські збори й не брав участі у ремонті класної кімнати та у відкритих виховних заходах (а.с. 22, 23). У довідці цієї ж школи від 17.03.2016 р. № 104/03 вказано, що відповідач останнього разу відвідував школу 15.02.2016 р. і до 17.03.2016 р. більш не цікавився навчанням та вихованням сина у школі (а.с. 114).

Копіями наданих суду ОСОБА_6 фіскальних чеків підтверджуються факти придбання ним 17.04.2014 р. мобільного телефону і сплати ОСОБА_5 47 разів аліментів у сумах від 20 грн. 00 коп. до 400 грн. 00 коп. в періоді з липня 2011 р. по січень 2016 р.(а.с. 60-73).

Допитана судом І інстанції свідок ОСОБА_9 (мати позивача) суду показала, що її онук - син сторін відноситься до ОСОБА_6 як до чужої людини та що він не бере ніякої участі у житті сина.

Допитаний місцевим судом як свідок брат відповідача ОСОБА_10 показав, що ОСОБА_5 забороняє синові сторін бачитися з ОСОБА_6 та що вона зробила все можливе для того, щоб син сторін не спілкувався з ОСОБА_6, що родичі ОСОБА_5 погано ставляться до ОСОБА_6 та що на прохання останнього він ходив до школи, де навчається син сторін, і передавав йому подарунки, зокрема, й на день народження. Так, він передавав ОСОБА_8 2 мобільних телефони, гроші й солодощі.

Позивач проти показань свідка ОСОБА_10 частково заперечила, пояснивши, що вона не чинить перешкод у спілкуванні відповідача з сином, натомість родичі відповідача до неї погано ставляться.

Відповідач перебуває у другому шлюбі - з ОСОБА_11, від якого вони мають доньку ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2, з якими він і проживає. Це підтверджено копіями відповідних свідоцтв і довідкою Козелецької селищної ради від 16.03.2016 р. № 445 (а.с. 106-107, 105).

ОСОБА_6 не працює з 12.03.2007 р. і офіційних доходів не має, що підтверджено копією його трудової книжки та довідкою Козелецької ОДПІ від 17.03.2016 р. № 10733 (а.с. 108-110, 111). Його батько є інвалідом ІІ групи, а мати - інвалідом ІІІ групи; батьки відповідача отримують пенсію по інвалідності, що вбачається з копій їх пенсійних посвідчень (а.с. 112, 113).

У довідці-характеристиці Козелецької селищної ради від 20.11.2015 р. № 96 зазначено, що відповідач за місцем проживання характеризується позитивно: веде нормальний спосіб життя, громадський порядок не порушує та не має приводів до міліції, спиртними напоями не зловживає і не підтримує стосунків з особами, які ведуть антигромадський спосіб життя (а.с. 34).

Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї ОСОБА_5 від 01.12.2015 р., який складено комісією, створеною Козелецькою селищною радою, а також сусідами ОСОБА_5, син сторін ОСОБА_8 проживає разом з матір'ю ОСОБА_5 у належних умовах. У цьому акті також зазначено, що відповідач мешкає окремо від них та що він не виконує своїх батьківських обов'язків відносно сина, не любить його. У акті зазначено, що даний висновок комісією зроблено на підставі того, що позивач звертався до суду з позовом про виключення з актового запису про народження сина ОСОБА_7 відомостей про його батьківство. З цього акту не вбачається, що ОСОБА_6 брав участь в обстеженні, про яке йдеться, і що він знайомився з цим актом (а.с. 20).

Позивач працює медсестрою в Козелецькій центральній районній лікарні з 02.06.2014 р. і її середньомісячний заробіток до видачі на руки за травень-жовтень 2015 р. становить 1845 грн. 85 коп. Це вбачається з довідок вказаної лікарні від 23.11.2015 р. №№ 1039, 1038 (а.с. 38, 39).

Згідно з рішенням виконкому Козелецької селищної ради від 20.11.2015 р. № 116, виконком вирішив порушити перед судом питання про позбавлення відповідача батьківських прав і просити орган опіки подати висновок з питання направлення матеріалів до Козелецького районного суду про позбавлення відповідача вказаних прав (витяг з цього рішення на а.с. 8).

У висновку Козелецької селищної ради (дата й номер у ньому відсутні) зазначається, що з метою соціального захисту дитини визнано доцільним позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав відносно сина ОСОБА_7 як такого, що не виконує відносно сина своїх батьківських обов'язків по утриманню, вихованню дитини, створенню для неї належних умов для проживання й всебічного розвитку (а.с. 9).

З встановленого апеляційний суд робить наступні висновки.

ОСОБА_6 неналежно виконує передбачені ст.ст. 150 ч.ч. 1-3, 157 ч. 2 і 180 СК України батьківські обов'язки відносно сина ОСОБА_7. Так, він не бере участі у вихованні сина, не піклується про стан його здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не готує його до самостійного життя, не забезпечує здобуття сином повної середньої освіти і надає явно недостатньо коштів на утримання останнього.

Показаннями свідка ОСОБА_10 доведено твердження відповідача про те, що позивач перешкоджає йому підтримувати стосунки з сином, що є однією з причин неналежного виконання ним перелічених вище батьківських обов'язків. Ці показання ні у який спосіб не спростовано і, крім того, їх вірність частково підтвердила позивач у суді І інстанції.

Перешкоджання позивачем відповідачеві у спілкуванні з сином суперечать ч. 3 ст. 157 СК України.

Також доведено факт перебування ОСОБА_6 у скрутному матеріальному становищі й те, що цей факт є причиною неналежного утримання ним сина.

Доказів того, що відповідач навмисно - з метою ухилення від утримання сина не працевлаштовується, у ході розгляду справи не здобуто. Посилання позивача на небажання відповідача брати участь в матеріальному утриманні сина спростовується описаними вище доказами як участі відповідача у його утриманні, так і перебування відповідача у скрутному матеріальному становищі.

Твердження ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_6 не робить подарунки синові, спростовано показаннями свідка ОСОБА_10 і копією чека про придбання ОСОБА_6 мобільного телефону.

Факт звернення ОСОБА_6 до суду з позовом до ОСОБА_5 про виключення відомостей про нього з актового запису про народження їхнього сина не свідчить про демонстрування ОСОБА_6 нелюбові й байдужості до сина виходячи з мотивів, що змусили його звернутися з таким позовом (їх викладено у рішенні за цим позовом, а.с. 28).

З викладеного випливає, що у ході судового розгляду справи спростовано посилання позивача на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина ОСОБА_7.

Апеляційний суд відкидає як доказ ухилення ОСОБА_6 від виконання своїх обов'язків по вихованню сина ОСОБА_7 висновок Козелецької селищної ради про доцільність позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав відносно сина, т.я. Козелецька селищна рада не з'ясовувала причин неналежного виконання ОСОБА_6 батьківських обов'язків.

Проте неналежне виховання відповідачем сина обумовлено не лише вищевказаними причинами, а й недбальством відповідача. Так, по справі не встановлено, що останньому чиняться перешкоди цікавитися навчанням сина, телефонувати класному керівнику, його вчителям та дирекції школи, де навчається син, зустрічатися з ними та взаємодіяти (брати участь у батьківських зборах, у ремонті класної кімнати та у відкритих виховних заходах тощо).

Вирішуючи справу, апеляційний суд враховує також і те, що Козелецька селищна рада як орган опіки й піклування не намагалася надати відповідачеві допомогу у здійсненні батьківських обов'язків відносно сина ОСОБА_7. Зокрема, рада не намагалася здійснити спробу нормалізації стосунків між ОСОБА_6 та ОСОБА_8, хоча у цьому мається нагальна потреба і вона повинна була це зробити відповідно до абзаців 8, 16 п. 1.7 Правил опіки та піклування, які затверджено наказом Держкомсім'ямолоді України, МОЗ України, Міносвіти України і Мінпраці України від 26.05.1999 р. № 34/166/131/88 (зареєстрований у Мін'юсті України 17.06.1999 р. за № 387/3680). До того ж, ОСОБА_6 самою Козелецькою селищною радою позитивно характеризується та у запереченнях на позов, апеляційну скаргу і у поясненнях суду він висловлює бажання нормалізувати стосунки з сином.

Узагальнюючи вищевикладене, апеляційний суд констатує, що висновок суду І інстанції про недоведеність ухилення ОСОБА_6 від виконання своїх батьківських обов'язків відносно сина ОСОБА_7 є вірним. Разом з тим апеляційний суд вважає за необхідне попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання й утримання ОСОБА_8 та покласти на Козелецьку селищну раду контроль за виконанням ОСОБА_6 батьківських обов'язків відносно сина. Також апеляційний суд вважає за необхідне зобов'язати Козелецьку селищну раду надати ОСОБА_6 допомогу у здійсненні батьківських обов'язків відносно ОСОБА_8 і, зокрема, здійснити спробу нормалізації стосунків між ними. Даний висновок випливає і з правової позиції, що викладена у рішенні Європейського суду з прав людини від 16.07.2015 р. у справі «Мамчур проти України».

Отож оскаржуване рішення підлягає зміні шляхом приведення його у відповідність до зазначеного вище.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ч. 1 п. 4, 314, 316 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Козелецького районного суду від 16 лютого 2016 року змінити.

У задоволенні позову ОСОБА_5 про позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав відносно ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, відмовити.

Попередити ОСОБА_6 про необхідність змінити ставлення до виховання й утримання ОСОБА_8.

Покласти на Козелецьку селищну раду контроль за виконанням ОСОБА_6 батьківських обов'язків відносно ОСОБА_8.

Зобов'язати Козелецьку селищну раду надати ОСОБА_6 допомогу у здійсненні батьківських обов'язків відносно ОСОБА_8 і, зокрема, здійснити спробу нормалізації стосунків між ОСОБА_6 та ОСОБА_8.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але воно може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:Судді: