РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/499/16-ц

пр. № 2/759/1899/16

25 квітня 2016 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Ключника А.С. за участю секретаря судового засідання Борисенко А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань цивільну справу за позовом ПрАТ «СК «ВУСО» до ОСОБА_1 про стягнення витрат по сплаті страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 05.01.2016 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення витрат по сплаті страхового відшкодування, спричинених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 18338,66 грн. та судові витрати.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 19.12.2013 року в м. Києві на вул. Вокзальна, 1, відбулась ДТП за участю застрахованого автомобіля марки «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1, та автомобіля марки «Мерседес Бенз Віто», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1

У результаті цієї пригоди був пошкоджений автомобіль «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1.

Відповідно до постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 08.01.2014 року винним у даній ДТП є водій автомобіля марки «Мерседес Бенз Віто», д.н.з. НОМЕР_2, ОСОБА_1

На час пригоди, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1, була застрахована в ПрАТ «СК «ВУСО» за договором добровільного страхування наземного транспорту №1-01-01 від 18.11.2013 року, у зв'язку з чим він звернувся до позивача із заявою про виплату йому страхового відшкодування, та 16.01.2014 року позивач на виконання договору страхування та на підставі страхового акту №198-02 виплатив страхувальнику 18338,66 грн.

Відповідальність водія автомобіля марки «Мерседес Бенз Віто», д.н.з. НОМЕР_2, ОСОБА_1 на час ДТП не була застрахована.

Відповідачу з метою досудового врегулювання спору булла надіслана претензія, однак, вона так і залишилась поза увагою відповідача, що змусило позивача звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

У судове засідання 25.04.2016 року представник позивача не з'явився та подав заяву про розгляд справи без його участі, у якій також зазначив, що позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 53).

Відповідач до суду двічі не з'явився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений (а.с. 49, 51) про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутності за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою представника позивача та відповідно до ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, заочне рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені в частині 1 ст.1166 ЦК України, де вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно з ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п.1) ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

У пункті 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням в цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається із матеріалів справи, постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 08.01.2014 року винним у даній ДТП є водій автомобіля марки «Мерседес Бенз Віто», д.н.з. НОМЕР_2, ОСОБА_1 (а.с.8).

Судом встановлено, що 19.12.2013 року в м. Києві на вул. Вокзальна, 1, відбулась ДТП за участю застрахованого автомобіля марки «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1, та автомобіля марки «Мерседес Бенз Віто», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1

У результаті цієї пригоди був пошкоджений автомобіль «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1., що підтверджується рахунком-фактурою ТОВ «Автоцентр Донецьк», № від 26.12.2013 року, згідно якого сума відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу становить 18338,66 грн. (а.с. 25-27).

Разом з тим, на час пригоди, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1, була застрахована в ПрАТ «СК «ВУСО» за договором добровільного страхування наземного транспорту №1-01-01 від 18.11.2013 року, у зв'язку з чим він звернувся до позивача із заявою про виплату йому страхового відшкодування, та 16.01.2014 року позивач на виконання договору страхування та на підставі страхового акту №198-02 виплатив страхувальнику 18338,66 грн. (а.с.29).

Відповідальність водія автомобіля марки «Мерседес Бенз Віто», д.н.з. НОМЕР_2, ОСОБА_1 на час ДТП не була застрахована.

Відповідачу з метою досудового врегулювання спору булла надіслана претензія, однак, вона так і залишилась поза увагою відповідача.

За таких обставин, аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що з моменту виплати страхового відшкодування у позивача виникло право вимоги до відповідача щодо відшкодування спричиненого збитку в межах фактичних витрат позивача, що складаються з суми страхового відшкодування в розмірі 18338,66 грн.

Таким чином, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для повного задоволення позовних вимог позивача.

Статтею 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1378,00 грн. сплачена позивачем згідно платіжного доручення від 11.01.2016 (а.с. 42).

На підставі викладеного, керуючись ст. 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 993, 1166, 1187, 1188 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-61, 88, 169, 179, 209, 212-215, 218, 223, 224-226, 292, 294 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ПрАТ «СК «ВУСО» до ОСОБА_1 про стягнення витрат по сплаті страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_3 (проживаючого: у АДРЕСА_1), на користь ПрАТ «СК «ВУСО» (01680, м. Київ, вул. Казимира Малевича, 31, , п/р 0761 в ПАТ «Укрсоцбанк», МФО 300023) - витрати по сплаті страхового відшкодування у розмірі - 18338,66 грн.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_3 (проживаючого: у АДРЕСА_1), на користь ПрАТ «СК «ВУСО» (01680, м. Київ, вул. Казимира Малевича, 31, , п/р 0761 в ПАТ «Укрсоцбанк», МФО 300023) судові витрати у справі у вигляді судового збору у розмірі 1378,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А. Ключник