Справа №551/351/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" квітня 2016 р. Шишацький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Сиволапа Д.С.,

секретаря Кулинченко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Шишаки Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Федунської сільської ради Шишацького району Полтавської області, про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

12 квітня 2016 року позивач звернулась до Шишацького районного суду Полтавської області з позовом до Федунській сільської ради Шишацького району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно померлого ОСОБА_2

В обґрунтування позивних вимог повідомила, що являється спадкоємцем за заповітом після померлого 07 липня 2015 року батька ОСОБА_2.

Нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді земельної ділянки площею 3,51га по причині того, що успадкувавши її в 2009 році, померлий за життя своє право власності щодо неї не зареєстрував, крім того у свідоцтві про спадщину допущена помилка щодо серії державного акту, а саме зазначено «П2» замість «Р2».

Позивачі та її представник в судове засідання не зявились. Надали заяви про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутність.

Представник відповідача Федунської сільської ради Шишацького району Полтавської області в судове засідання не зявився, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі та визнання позовних вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є безумовним, а тому позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до судової практики та положень Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідачами у справах даної категорії при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 603300 виданого 25 лютого 2002 року Федунською сільською радою Шишацького району Полтавської області за реєстровим номером 419, ОСОБА_3 належала на праві приватної власності земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3.51га (а.с.9).

15 січня 2009 року ОСОБА_3 помер, а вказану земельну ділянку за заповітом успадкував його син ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про право власності на спадщину за законом, виданим 15 листопада 2009 року нотаріусом Шишацької державної нотаріальної контори ОСОБА_4, за реєстровим номером 1426 (бланк ВМО № 209668) (а.с.8).

При цьому в свідоцтві серію Державного акту на право приватної власності на землю зазначено, як «П2».

Враховуючи те, що всі інші реквізити (номер акту, данні про рішення органу місцевого самоврядування на підставі якого його було видано, цільове призначення та площа земельної ділянки ) співпадають з даними державного акта Р2 № 603300, а на самому державному акті нотаріусом зроблено відмітку про перехід права власності на земельну ділянку до ОСОБА_2, суд приходить до висновку, що в свідоцтві про право на спадщину було допущено описку, яка не тягне за собою недійсність даного документа.

07 липня 2015 року ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КЕ № 291155, виданим Федунською сільською радою Шишацького району Полтавської області 09 липня 2015 року (а.с.7).

Померлий залишив заповіт згідно якого залишив державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії Р2 603300 заповідав доньці ОСОБА_1 (а.с.11).

Як встановлено судом при вивченні спадкової справи № 147/2015 щодо майна померлого ОСОБА_2, яка перебуває на обліку та зберіганні у приватного нотаріуса Шишацького районного нотаріального округу ОСОБА_5, спадкоємець ОСОБА_1 прийняла спадщину звернувшись у встановлений законом строку з відповідною заявою до нотаріуса. Інші спадкоємці померлого на майно, що померлий заповідав доньці ОСОБА_1 не претендують (а.с.23).

Постановою приватного нотаріуса Шишацького районного нотаріального округу ОСОБА_5 від 14 березня 2016 року № 114/02-31 спадкоємцю ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказану спадкову земельну ділянку в звязку з допущенням помилки в частині серії держаного акту у свідоцтві про право на спадщину, що було видане 05.11.2009 року на імя спадкодавця, а також в звязку з тим, що право власності спадкодавця на вказану земельну ділянку не зареєстровано у встановленому законом порядку(а.с.12).

Так, згідно ч.1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Відповідно до вимог п. 4.15. Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, в затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно п. 4.18 Глави 10 Розділу ІІ вказаного Порядку якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього (п. 4.20. Глави 10 Розділу ІІ Порядку).

Успадкувавши в 2009 році вищевказану земельну ділянку та отримавши свідоцтво про права на спадщину щодо неї ОСОБА_2 за своє життя не здійснив реєстрацію своїх прав власності щодо неї у встановлений законом спосіб.

В той же час згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Крім того державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це лише офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно (п.1 ч.1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України однією із підстав припинення права власності є смерть власника.

Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що навіть не зареєструвавши своє право власності на спірну земельну ділянку у встановленому законом порядку, ОСОБА_2 набув на неї право власності, як спадкоємець за заповітом попереднього власника ОСОБА_3, а отже вказана ділянка може бути успадкована позивачем за заповітом, що був складений на її користь.

В той же час відсутність державної реєстрації права власності спадкодавця ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку та допущена описка у свідоцтві про право на спадщину щодо вказаної земельної ділянки від 05.11.2009 року позбавляють позивача ОСОБА_1 можливості оформити її на своє імя та здійснити подальшу державну реєстрацію права власності щодо неї, що є перешкодою для реалізації нею права власності на вищевказане спадкове майно.

Відповідно до приписів ст. 41 Конституції України та ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно бути позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою.

Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та доведеними.

Керуючись ст.ст. 3, 15, 16, 316, 319, 321, 328, 346, 386, 392, 1216-1218, 1223, 1225, 1268, 1270, 1296-1298 ЦК України, ст.ст. 80-81 ЗК України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Федунської сільської ради Шишацького району Полтавської області, про визнання права власності на спадкове майно задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 право власності, в порядку спадкування за заповітом, на спадкове майно померлого ОСОБА_2 у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею, 3,51га, яка розташована на території Федунської сільської ради Шишацького району Полтавської області та належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим 15 листопада 2009 року нотаріусом Шишацької державної нотаріальної контори ОСОБА_4, за реєстровим номером 1426 та Державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 603300, виданого 25 лютого 2002 року Федунською сільською радою, за реєстровим номером № 419.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Шишацький районний суд в 10 денний строк з дня його проголошення, а особами, які не були присутні під час проголошення судового рішення - у той же строк з дня отримання його копії.

Головуючий суддя Д.С. Сиволап