У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоГвоздика П.О.,
суддів: Завгородньої І.М., Остапчука Д.О.,
Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6, яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_7, ОСОБА_8, яка діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_9, до ОСОБА_10 про виділ частки із майна, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Житомирської області від 10 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_6, яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_7, та ОСОБА_8, яка діє інтересах малолітнього сина ОСОБА_9, звернулися з позовом, у якому зазначали, що ОСОБА_7, ОСОБА_9 та ОСОБА_11 стали співвласниками комплексу по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_10, про підтверджується свідоцтвом про право на спадщину.

Оскільки відповідачка перешкоджає користуватися вказаним майном, просили виділити в натурі у власність ОСОБА_7 1/3 частини комплексу по АДРЕСА_1 згідно з п'ятим варіантом висновку судової будівельно-технічної експертизи від 09 липня 2015 року, а саме: будівлю свинарника «Б», що складається з коридору площею 11,4 кв. м, підсобних приміщень площею 12 кв. м та 11,7 кв. м, 90/100 частини основного приміщення площею 417,4 кв. м, будівлю комори «А», що складається зі складського приміщення площею 9,6 кв. м, коридору площею 5,3 кв. м, побутового приміщення площею 10,7 кв. м, складського приміщення площею 74,6 кв. м, загальною площею 552,7 кв. м та загальною вартістю 638 275 грн. Також просили виділити в натурі у власність ОСОБА_9 1/3 частини вказаного комплексу згідно з п'ятим варіантом висновку судової будівельно-технічної експертизи від 09 липня 2015 року, а саме: будівлю телятника «Г», що складається з 47/100 частини основного приміщення площею 585, 4 кв. м, підсобних приміщень площею 75,2 кв. м та 15,7 кв. м, будівлю складу насіння літерою «В», що складається зі складу, площею 266,8 кв. м; будівлю свинарника, позначеного літерою «Б», що складається з 1/10 частини основного приміщення, площею 43,7 кв. м, загальною площею 968,8 кв. м, загальною вартістю 638 422 грн.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 21 вересня 2015 року позов задоволено. Поділено між співвласниками ОСОБА_7 та ОСОБА_9 нежитловий комплекс по АДРЕСА_1 по 1/3 частини кожному, виділивши позивачам в натурі у власність:

− ОСОБА_7 − 1/3 частини вказаного комплексу, до складу якого входять свинарник «Б», що складається з коридору площею 11,4 кв. м. та підсобних приміщень площею 12 кв. м та 11,7 кв. м, 90/100 частини основного приміщення площею 417,4 кв. м, будівлю комори «А», що складається зі складського приміщення площею 9,6 кв. м, коридору площею 5,3 кв. м, побутового приміщення площею 10,7 кв. м, складського приміщення площею 74,6 кв. м, загальною площею 552,7 кв. м та вартістю 638 275 грн;

− ОСОБА_9 − будівлю телятника літерою «Г», що складається з 47/100 частини основного приміщення площею 585,4 кв. м, підсобних приміщень площею 75,2 кв. м та 15,7 кв. м, будівлю складу насіння літерою «В», що складається зі складу площею 266,8 кв. м, будівлі свинарника літерою «Б», що складається з 1/10 частини основного приміщення площею 43,7 кв. м, загальною площею 968,8 кв. м та вартістю 638 422 грн, що становить 1/3 частини вказаного комплексу.

На забезпечення ізольованого користування приміщеннями між співвласниками у будівлях згідно з варіантом № 5 зобов'язати представників позивачів ОСОБА_6 та ОСОБА_8 провести ремонтно-будівельні роботи відповідно до висновку експерта:

− у телятнику «Г»: у приміщенні № 2 (площею 1247,4 кв. м) ОСОБА_6, яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_7, влаштувати глуху перегородку, для розподілу приміщення на: 585,4 кв. м та 662,0 кв. м.

− у свинарнику «Б»: у приміщенні № 4 (площею 461,1 кв. м) ОСОБА_8, яка діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_9, влаштувати нову глуху перегородку, що розділить приміщення на: 43,7 кв. м та 417,4 кв. м.

Поділ будівель проведено за варіантом № 5 згідно зі схемою у додатку № 5 та № 5а експертизи від 09 липня 2015 року № 188/07-2015. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 10 грудня 2015 року рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 21 вересня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Поділено в натурі між співвласниками нежитловий комплекс по АДРЕСА_1, виділивши на праві власності кожному по 1/3 частини, а саме:

− ОСОБА_7 − телятник «Г», що складається з 53/100 частини основного приміщення площею 662 кв. м, вартістю 429 189 грн, підсобне приміщення площею 96,6 кв. м, вартістю 62 628 грн, підсобне приміщення площею 17,8 кв. м, вартістю 11 540 грн; будинок пасічника «Д», що складається з коридору площею 2,4 кв. м, вартістю 2 598 грн, основного приміщення площею 10,6 кв. м, вартістю 11 473 грн, основного приміщення площею 18,4 кв. м, вартістю 19 915 грн, башту з будкою «М», вартістю 5 285 грн, силосну траншею «Л», вартістю 84 706 грн, свердловину «Е», вартістю 10 662 грн, всього будівель та споруд загальною площею 807,8 кв. м, загальною вартістю 637 996 грн;

− ОСОБА_9 − будівлю телятника «Г», що складається з 47/100 частини основного приміщення площею 585,4 кв. м, вартістю 379 528 грн, підсобних приміщень площею 75,2 кв. м, вартістю 48 754 грн, та 15,7 кв. м, вартістю 10 179 грн, будівлю складу насіння «В», що складається зі складу площею 266,8 кв. м, вартістю 170 676 грн, будівлі свинарника «Б», що складається з 1/10 частини основного приміщення площею 43,7 кв. м, вартістю 29 285 грн, а всього приміщень загальною площею 986,8 кв. м, загальною вартістю 638 422 грн;

− ОСОБА_10 − свинарник «Б», що складається з коридору площею 11,4 кв. м, вартістю 7 640 грн, та підсобних приміщень площею 12 кв. м, вартістю 8 042 грн та 11,7 кв. м, вартістю 7841 грн, 90/100 частини основного приміщення площею 417,4 кв. м, вартістю 279 717 грн, будівлю комори «А», що складається зі складського приміщення площею 9,6 кв. м, вартістю 32 099 грн, коридору площею 5,3 кв. м, вартістю 17 721 грн, та побутового приміщення площею 10,7 кв. м, вартістю 35 77 грн, складського приміщенняплощею 74,6 кв. м, вартістю 249 438 грн, а всього будівель загальною площею 552,7 кв. м, загальною вартістю 638 275 грн.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 44 грн. Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 191 грн.

На забезпечення ізольованого користування приміщеннями зобов'язано ОСОБА_7, в інтересах якого діє ОСОБА_6, та ОСОБА_9, в інтересах якого діє ОСОБА_8, у телятнику «Г»: у приміщенні № 2, площею 1 247,4 кв. м влаштувати глуху перегородку для розподілу приміщення на 585,4 кв. м та 662 кв. м. Зобов'язано ОСОБА_10 у свинарнику «Б»: у приміщенні № 4 площею 461,1 кв. м влаштувати нову глуху перегородку, що розділить приміщення на 43,7 кв. м та 417,4 кв. м. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що касаційна скарга має бути задоволена частково.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказані вимоги апеляційним судом не дотримано.

Судами встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 вересня 2014 року ОСОБА_10, ОСОБА_10, ОСОБА_9 успадкували після смерті ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, майновий комплекс по АДРЕСА_1 по 1/3 частини кожний.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_6, яка діяла в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_7, та ОСОБА_8, яка діяла інтересах малолітнього сина ОСОБА_9, просили виділити ОСОБА_7 та ОСОБА_9 в натурі у власність по 1/3 частини комплексу по АДРЕСА_1 (а. с. 4−6).

Відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи від 09 липня 2015 року на розгляд суду пропонувалося п'ять варіантів поділу майнового комплексу по АДРЕСА_1 при умові відступу від ідеальних часток співвласників (а. с. 96−124).

В уточненій позовній заяві з урахуванням запропонованих варіантів поділу після проведення судової експертизи позивачі просили виділити ОСОБА_7 та ОСОБА_9 в натурі у власність по 1/3 частини комплексу згідно з п'ятим варіантом висновку судової будівельно-технічної експертизи від 09 липня 2015 року (а. с. 133−135).

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції про задоволення позову та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд керувався тим, що на порушення ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦК України у резолютивній частині рішення суд першої інстанції не зазначив, яка саме частина нерухомого майна виділяється відповідачці ОСОБА_10

Разом з тим апеляційний суд не врахував, що ОСОБА_6 та ОСОБА_8 заявлено позов про виділ майна згідно з вимогами ст. 364 ЦК України. Зустрічного позову ОСОБА_10, яка є власником іншої 1/3 частини спірного майна, про виділ їй частки або про поділ майна не заявляла, беручи участь у судовому засіданні відповідних клопотань не заявляла.

Апеляційний суд помилково скасував законне та обґрунтоване рішення суду першої інстанції, тому рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, рішення суду першої інстанції - залишенню в силі.

Керуючись ст. ст. 333, 335, 336, 339, 343, 344, 345, 347, 349 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 10 грудня 2015 року скасувати, рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 21 вересня 2015 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: П.О. Гвоздик
Судді: І.М. Завгородня
Ю.Г. Іваненко
Д.О. Остапчук
О.М. Ситнік