Справа 638/8846/15-ц
Провадження № 2/638/1838/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна та резолютивна частини)

20 квітня 2016 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Шишкіна О.В.,

секретаря Голуб Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про повернення банківського вкладу, стягнення відсотків, -

ВСТАНОВИВ:

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає на необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Керуючись ст.209 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про повернення банківського вкладу, стягнення відсотків задовольнити частково.

Визнати незаконною відмову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» у поверненні ОСОБА_1 банківського вкладу (депозиту).

Зобовязати Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» повернути ОСОБА_1:

- за депозитним договором № SAMDN 1359 від 03.11.2010 року вклад у розмірі 140 000 грн. та відсотки за депозитом за період з 03.11.2010 року по 03.11.2015 у розмірі 114 400 грн.;

-за депозитним договором SAMDN 9437 від 05.09.2011 року, вклад у розмірі 200 000 грн. та відсотки за депозитом за період з 05.09.2011 року по 05.09.2015 року у розмірі 96 000 грн.

-за депозитним договором SAMDN 0917 від 25.09.2012 року вклад у розмірі 3 000 грн. та відсотки за депозитом за період з 25.09.2012 року по 25.09.2015 року у розмірі 1440 грн.

А всього - 555 940,00 грн. (пятсот пятдесят пять тисяч девятсот сорок грн.).

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь держави судовий збір пропорційно частині задоволених вимог у розмірі 4800 грн. 42 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення складено і віддруковано суддею в нарадчій кімнаті.

Головуючий: суддя

Справа 638/8846/15-ц

Провадження № 2/638/1838/16

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Шишкіна О.В.,

секретаря Голуб Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про повернення банківського вкладу, стягнення відсотків, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду із позовом, яким просив, з урахуванням уточнення, визнати незаконною відмову ПАТ КБ «Приватбанк» у поверненні та видачі банківського вкладу (депозиту) на загальну суму 797935,35 грн., зобовязати повернути вказані кошти у одному із харківських філіалів відповідача протягом 15 днів з моменту набрання рішенням законної сили.

В обґрунтування заявлених вимог позивачем вказано про те, що між сторонами укладено депозитні договори вклад «Стандарт» № SAMDN 1359 від 03.11.2010 року на суму 140 000,00 грн. строком на один рік, вклад «Депозит+» № MDN 9437 від 05.09.2011 року, на суму 200 000 грн. та вклад «Універсальний» № SAMDN 0917 від 25.09.2012 року на суму 3 000 грн., усі у кримських відділеннях міста Ялта відповідача. Позивачем подано заяви про припинення вкладів та повернення коштів, у чому позивачу було відмовлено із посиланням на те, що у звязку із тимчасовою окупацією кримського півострову та закриттям філіалів, які там знаходились.

У судовому засіданні представники позивача позов підтримали та просили задовольнити на викладених у позовній заяві та уточненій позовній заяві підставах. Представник відповідача проти позову заперечував, вказував про невідповідність наданих квитанцій про внесення коштів до депозитного договору через відсутність у них печаток банку та відсутність других екземплярів договорів у відповідача, у звязку із чим вважають договір неукладеним.

Вислухавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню у звязку із наступним.

Згідно із частиною 1 першою статті 1050 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

У статті 1058 ЦК України зазначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка ( глава 72 цього Кодексу ), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

За статтею 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від іншої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові цю суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, установлених договором.

Статтею 1061 ЦК України встановлено обов'язок виплати процентів владнику, розмір нарахування яких визначається договором.

Вказане також передбачено пунктом 2.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516 (далі - Положення від 03.12.2003 р. № 516).

Згідно пунктом 1.2. Положення від 03.12.2003 р. № 516, договір банківського вкладу (депозиту) укладається на умовах видачі вкладу (депозиту) на першу вимогу (вклад (депозит) на вимогу) або на умовах повернення вкладу (депозиту) зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад (депозит). За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором (абз. 2 п. 3.3. Положення від 03.12.2003 р. № 516).

Положення статті 1059 ЦК України врегульовує питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Відповідно до пункту 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516, пунктів 1.8, 1.10 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493, пункту 8 глави 2 «Приймання банком готівки» розділу ІІІ «Касові операції банків з клієнтами» Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року № 337, письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту.

Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час виконання операції), також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-118цс14 від 29 жовтня 2014 року.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається із матеріалів справи, 03.11.2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено договір № SAMDN1359 (а.с. 9-11), згідно якого клієнт передає, а банк приймає грошові кошти в сумі 140 000 грн. строком на 12 місяців по 03.11.2011 року включно із процентною ставкою 16,5 % річних. В якості додаткового документу, підтверджуючого внесення коштів на депозит, банк надав клієнту електронну ощадну книжку № 779147, яка дозволяє отримати у банкоматах ПАТ КБ «ПриватБанк» про суму вкладу та відсотків. Згідно п.6 Договору, у разі якщо по закінчення строку вкладу клієнт не заявив банку про відмову від продовження строку, вклад вважається автоматично продовженим ще на один термін, визначений п.1 Договору, тобто на 1 рік. Продовження дії договору не потребує візиту клієнта до банку та укладення нового договору. Пунктом 7 договору визначено порядок дострокового розірвання договору. Пунктом 14 Договору передбачені дії сторін на випадок форс-мажору.

Внесення суми вкладу підтверджується наданою квитанцією (а.с. 76-79), яка містить найменування банку, який проводить платіж, ідентифікаційні дані платника, суму, призначення платежу із зазначенням номеру договору, дату платежу, підпис касира та відомості про електронний цифровий підпис установи банку. Таким чином, надана суду представником позивача копія квитанції, засвідчена судом з оригіналу, відповідає встановленим вимогам і є належним доказом внесення позивачем коштів на депозит по вказаному договору.

Крім того, 05.09.2011 року між сторонами укладено депозитний договір № SAMDN9437 (а.с.15-17) із додатковою угодою про участь у програмі «Бонус+». Згідно п.1 вказаного договору, клієнт передає, а банк приймає грошові кошти в сумі 200 000 грн. строком на 12 місяців по 05.09.2012 року включно із відсотковою ставкою на рівні 12 % річних. Внесення суми вкладу підтверджується наданою квитанцією (а.с.76). Умови продовження дії договору та його розірвання аналогічні попередньому договору.

Також 25.09.2012 року між сторонами укладено депозитний договір № SAMDN0917 (а.с. 22), за умовами якого позивач передав відповідачу депозит у сумі 3000 грн строком на 366 днів, по 25.09.2013 року включно із відсотковою ставкою на рівні 16 % річних. Відсотки зараховуються на картковий рахунок вкладника. Внесення суми вкладу підтверджується наданою квитанцією (а.с.76). Умови продовження дії договору та його розірвання аналогічні попередньому договору.

17.03.2015 року позивачем подано три заяви по вказаним договорам, якими позивач висловив небажання продовження терміну дії договорів та просив повернути вклад та відсотки, на які отримав відповідь про неможливість повернення коштів через те, що депозитні рахунки були відкриті на території автономної республіки Крим, яка на даний час має статус тимчасово окупованої території, вклади на час розгляду справи не повернуті позивачу.

Загальний порядок залучення банками України банківських вкладів від юридичних і фізичних осіб на їх вкладні (депозитні) рахунки регулюється Положенням про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 29 грудня 2003 року за № 1256/8577 (далі - Положення).

Згідно із цим Положенням договір банківського вкладу (депозиту) укладається на умовах видачі вкладу (депозиту) на першу вимогу [вклад (депозит) на вимогу] або на умовах повернення вкладу (депозиту) зі спливом встановленого договором строку [строковий вклад (депозит)].

Договором банківського вкладу (депозиту) може бути передбачено внесення грошових коштів або банківських металів на інших умовах їх повернення. Умови цього договору не можуть суперечити законодавству України. ( п.1.2. Положення).

У пункті 1.6. Положення передбачено, що банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти:

- у національній валюті, якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок у національній валюті;

- у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - в іншій іноземній чи в національній валюті;

- у банківських металах, якщо вкладний (депозитний) рахунок відкритий у банківських металах, або на умовах та в порядку, передбачених договором,

відповідно до заяви вкладника - у національній валюті.

Виплата процентів за вкладом (депозитом) здійснюється у строки, що обумовлені в договорі (п. 1.7. Положення).

Згідно п. 3.3. Положення банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком.

За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

У разі невиконання (неналежного виконання) банком вимоги фізичної особи про повернення вкладу (депозиту) або його частини (документ на переказ/заява про повернення коштів тощо) (далі - вимога) банк зобов'язаний: прийняти вимогу шляхом проставлення на ній: дати отримання, підпису уповноваженої особи, відбитка штампа банку та видачі фізичній особі письмового повідомлення про невиконання (неналежне виконання) цієї вимоги із зазначенням причини, дати взяття вимоги на облік, дати видачі повідомлення, прізвища, ім'я та по батькові уповноважених осіб і відбитка печатки банку; взяти вимогу на облік за відповідним позабалансовим рахунком.

Банк зобов'язаний виконати вимогу відповідно до умов договору банківського вкладу (депозиту). Після виконання вимоги банк списує вимогу з відповідного позабалансового рахунку.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» територія Автономної Республіки Крим визначена як тимчасово окупована територія України.

З метою забезпечення стабільності грошової одиниці України, захисту інтересів вкладників та інших кредиторів банків України, запобігання та уникнення ризиків у діяльності банків, беручи до уваги Указ Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», Декларацію Верховної Ради України від 20 березня 2014 року № 1139-VII «Про боротьбу за звільнення України», Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим та тимчасово окупованій території України», враховуючи неможливість здійснювати Національним банком України банківське регулювання та банківський нагляд, валютний контроль і державний фінансовий моніторинг за діяльністю окремих банків та відокремлених підрозділів банків, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, а також неможливість виконання такими банками та відокремленими підрозділами банків вимог Законів України «Про банки і банківську діяльність», "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинних шляхом, або фінансування тероризму", Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", інших нормативно-правових актів Національного банку України, що свідчить про здійснення ними ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи кредиторів, у тому числі інших банків, правлінням Національного банку України прийнято постанову від 06 травня 2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя».

Відповідно до п. 5 вказаної постанови банки, у тому числі й ПАТ КБ "ПриватБанк", зобов'язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України.

Посилання представника відповідача на постанову правління Національного банку України №260 від 06.05.2014 року та Закон України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" є необґрунтованим, оскільки цей акт є підзаконним та дія даного закону, не звільняє відповідача від відповідальності за невиконання ним умов договорів банківського вкладу та повернення депозитів за ними та суперечить ст.ст. 1058-1065,1066-1076 ЦК України та умовам укладених раніше сторонами договорів банківського вкладу.

Згідно з ст. 56 Закону України «Про Національний банк України», нормативно-правові акти Національного банку України видаються у формі постанов Правління Національного банку, а також інструкцій, положень, правил, що затверджуються постановами Правління Національного банку. Вони не можуть суперечити законам України та іншим законодавчим актам України.

Посилання представника відповідача про те, що позивач повинен звернутися до Автономної некомерційної організації "Фонду захисту вкладників" в Кримському федеральному окрузі Російської Федерації для отримання вкладу є безпідставним, оскільки позивач є громадянином України і проживає в м. Харкові, а не на тимчасово окупованій території АР Крим і відповідно до укладених сторонами договорів банківського вкладу ПАТ КБ " ПриватБанк" зобов'язувався по закінченню строку дії договорів повернути позивачу банківські вклади.

Також є необґрунтованим посилання представника відповідача про те, що надані позивачем документи на підтвердження укладених між ним та відповідачем договорів банківського вкладу, є неналежними доказами, оскільки вони не містять підпису особи, яка укладала зазначені договори.

Так, з Договорів вбачається, що вони укладаються в двох екземплярах. При укладанні договору Банком використовується факсимільне відтворення підпису Голови правління Банку а також відтиску печатки Банку технічним друкарським пристроєм.

Відповідно до ч.2, 3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На спростування наданих позивачем доказів на підтвердження укладення між ним та відповідачем договорів банківського вкладу та розміру вкладу будь-яких доказів відповідачем не надано.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У справі Zolotas проти Греції (No 2) Європейський суд з прав людини зазначив наступне: «Суд зазначає, що на підставі ст. 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом.

Суд водночас наголошує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави».

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Оцінюючи надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку що відповідачем було порушено право позивача на отримання депозитного вкладу та відсотків за його користуванням.

Оскільки позивач у відповідності до вимог укладених договорів повідомив відповідача про розірвання укладених договорів, вимоги останнього в частині стягнення сум вкладів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню із таких розрахунків:

-за договором № SAMDN1359 від 03.11.2010 року вклад у розмірі 140 000 грн., строк дії договору з 03.11.2010 року по 03.11.2015 року, відсоткова ставка 16,50% річних, сума відсотків складає 115500 грн.;

-за депозитним договором SAMDN9437 від 05.09.2011 року, вклад у розмірі 200 000 грн., строк дії договору з 05.09.2011 року по 05.09.2015 року, відсоткова ставка 12% річних, сума відсотків складає 96000 грн.;

-за депозитним договором SAMDN 0917 від 25.09.2012 року вклад у розмірі 3000 грн., строк дії договору з 25.09.2012 року по 25.09.2015 року, відсоткова ставка 16% річних, сума відсотків складає 1440 грн.

А всього 555 940,00 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом із тим, суд вважає наведений представником позивача розрахунок сум, які підлягають стягненню не вірним і не обґрунтованим. Крім того, суд вважає безпідставними вимоги представника позивача про стягнення з відповідача суми боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми, оскільки до правовідносин, що виникли між сторонами, не можуть застосовуватися положення статті 625 ЦК України.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача.

Задовольняючи позов суд відповідно ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 4800,12 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10,60,88,213-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про повернення банківського вкладу, стягнення відсотків задовольнити частково.

Визнати незаконною відмову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» у поверненні ОСОБА_1 банківського вкладу (депозиту).

Зобовязати Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» повернути ОСОБА_1:

- за депозитним договором № SAMDN 1359 від 03.11.2010 року вклад у розмірі 140 000 грн. та відсотки за депозитом за період з 03.11.2010 року по 03.11.2015 у розмірі 114 400 грн.;

-за депозитним договором SAMDN 9437 від 05.09.2011 року, вклад у розмірі 200 000 грн. та відсотки за депозитом за період з 05.09.2011 року по 05.09.2015 року у розмірі 96 000 грн.

-за депозитним договором SAMDN 0917 від 25.09.2012 року вклад у розмірі 3 000 грн. та відсотки за депозитом за період з 25.09.2012 року по 25.09.2015 року у розмірі 1440 грн.

А всього - 555 940,00 грн. (пятсот пятдесят пять тисяч девятсот сорок грн.).

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь держави судовий збір пропорційно частині задоволених вимог у розмірі 4800 грн. 42 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення складено і віддруковано суддею в нарадчій кімнаті.

Головуючий: суддя