Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 331/2395/15-ц Головуючий у 1 інстанції Скользнєва Н.Г.
Номер провадження 22-ц/778/2724/16 Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі: Головуючого: Краснокутської О.М.,

Суддів: Кочеткової І.В. Маловічко С.В.

При секретарі Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2016 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Запорізького міського управління юстиції про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на житловий будинок, визнання недійсними підстав для запису в Державному реєстрі прав на нерухоме майно про право власності, скасування рішення про державну реєстрацію прав, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, який в процесі розгляду справи уточнював.

В позовній заяві позивач зазначав, що 14 листопада 2007 року він за договором купівлі-продажу,посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 , придбав у ОСОБА_5 житловий будинок № 14 по вул. Суха в м. Запоріжжі, розташований на земельній ділянці площею 1177 кв.м.

На цій ділянці крім житлового будинку , позначеного літ. «В»розташовано також господарські споруди, серед яких також є і будинок, позначений на плані літ. «А».

Після продажу 14 листопада 2007 року відповідачем ОСОБА_5 позивачу житлового будинку з належними до нього будівлями, у тому числі і будівлею «А» , ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності ,виданого управлінням житлового господарства Запорізької міської ради 24.03.2008р. серія САВ № 721569, 25.03.2008року зареєстрував за собою право власності на житловий будинок «А» ,розташований на цій самій земельній ділянці і 28 березня 2008 року продав його ОСОБА_4 за договором купівлі- продажу,посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6,реєстровий № 515,після чого ОСОБА_4 за договором купівлі- продажу ,посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_8Г ,реєстровий номер 2015, продала цей будинок «А» ОСОБА_2,за яким було зареєстровано право власності на нього.

Свідоцтво про право власності від 24 березня 2008 року серії САВ № 721569 було видано Управлінням житлового господарства Запорізької міської ради на підставі розпорядження голови Жовтневої районної адміністрації Запорізької міською радою від 06 березня 2008 року за № 1319-р, проте згідно з даними ,наданими Запорізькою міською радою в документах Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської ради за 2008 рік є в наявності розпорядження голови Жовтневої районної адміністрації від 06 березня 2008 року за № 212-р,213-р, від 17 грудня 2008 року за № 1319-р, але жодне з зазначених розпоряджень не підтверджує передачу житлового будинку у власність ОСОБА_5

Позивач також зазначав,що при розгляді цивільної справи № 331/1885/14-ц Жовтневий районний суд м. Запоріжжя встановив, що Жовтнева районна адміністрація Запорізької міської ради 06 березня 2008 року не видавала розпорядження № 1319-р про оформлення права власності за ОСОБА_5 на будинок літ. «А» № 14 по вул. Суха в м. Запоріжжі.

Апеляційним судом Запорізької області при перегляді зазначеної справи встановлено, що право власності на житловий будинок літ. «А» виникло у ОСОБА_5 не до угоди купівлі-продажу з ОСОБА_3 14 листопада 2007 року, а після цього.

За таких обставин, право власності на житловий будинок літ. «А» виникло у ОСОБА_5 не в законний спосіб і з порушенням права ОСОБА_3

Крім того позивач зазначив,що факт прийняття спірного житлового будинку в експлуатацію не ґрунтується на вимогах закону, всупереч вимогам ст. 380 ЦК України не є капітальною спорудою, не має фундаменту; відповідно до його характеристик, які викладені в акті приймання до експлуатації, він не придатний для постійного проживання через його стан як в 2007 році, так і на теперішній час, статус житлового будинку спірна споруда отримала всупереч вимогам закону та за відсутність відповідного розпорядчого акту органу місцевого самоврядування, отриманого в законний спосіб, який є підставою виникнення у ОСОБА_5 права власності на спірний будинок.

За таких обставин споруда, яка позначена на плані літ. «А», фактично на час продажу ОСОБА_3 14.11.2007р. мала статус літньої кухні, а тому відповідно до ч. 2 ст. 381 ЦК України, ОСОБА_5 14 листопада 2007 року відчужено на його користь також цю літню кухню «А».

У звязку з тим, що на підставі ст. 658 ЦК України право продажу товару належить власникові товару (яким ОСОБА_5 не став), права відчужувати предмет спору ОСОБА_4 відповідач ОСОБА_5 не мав. Відтак угода купівлі-продажу, яку уклали ОСОБА_5 та ОСОБА_4 28 березня 2008 року спрямована на незаконне заволодіння його майном, тому відповідно до вимог ст. 228 ЦК України, такий правочин є нікчемним.

За таких обставин право власності на предмет спору не виникло й у ОСОБА_4М і вона не отримала права продажу предмету спору, не мала права відчужувати предмет спору ОСОБА_2, через що угода купівлі-продажу, укладена ними 28 березня 2013 року також нікчемна на тих самих правових підставах.

Посилаючись на придбання відповідачами у незаконний спосіб - без відповідного розпорядження уповноваженого органу державної влади у власність спірного жилого будинку «А»,який розташований на земельній ділянці,що перебуває у користуванні позивача і з порушенням його прав, позивач просив суд визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на житловий будинок літ. «А» № 14 по вул. Суха в м. Запоріжжі серії САВ № 721569, видане ОСОБА_5 управлінням житлового господарства Запорізької міської ради 24 березня 2008 року; визнати недійсними підстави для запису в Державному реєстрі прав на нерухоме майно про право власності ОСОБА_2 на житловий будинок літ. «А» № 14 по вул. Суха в м. Запоріжжі; скасувати рішення державного реєстратора як спеціального субєкта приватного нотаріуса Запорізької міського нотаріального округу ОСОБА_6 від 28 березня 2013 року про державну реєстрацію прав в Державному реєстрі прав на нерухоме майно про право власності ОСОБА_2 на житловий будинок літ. «А» № 14 по вул. Суха в м. Запоріжжі.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності на житловий будинок літ. «А» № 14 по вулиці Суха в м. Запоріжжі серії САВ № 721569, видане ОСОБА_5 управлінням житлового господарства Запорізької міської ради 24 березня 2008 року.

Визнано недійсними підстави для запису в Державному реєстрі прав на нерухоме майно про право власності ОСОБА_2 на житловий будинок літ. «А» № 14 по вулиці Суха в м. Запоріжжі.

Скасовано рішення державного реєстратора як спеціального субєкта приватного нотаріуса Запорізької міського нотаріального округу ОСОБА_6 від 28 березня 2013 року про державну реєстрацію прав в Державному реєстрі прав на нерухоме майно про право власності ОСОБА_2 на житловий будинок літ. «А» № 14 по вул. Суха в м. Запоріжжі.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судові витрати у справі в розмірі 4496,20 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В судове засідання з»явились представники апелянта ОСОБА_2,представник ОСОБА_4

Інші учасники не з»явились.Повідомлені про час і місце розгляду справи,що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення повісток.

Запорізька міська рада просить розглянути справу у відсутність її представника.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За вимогами ч.1ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі,обмеження цих прав,їх виникнення,перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

За змістом вимог ч.2 ст.331,ч.3,ч.4 ст.334, ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації,право власності виикає з моменту державної реєстрації. Право власності на майно за договором,який підлягає нотаріальному посвідченню, а також якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

За змістом вимог ст.186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої(головної)речі і пов»язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю.Приналежність слідує за головною річчю,якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами ст..381 ЦК України садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями.

У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом

Судом першої інстанції встановлено і з матеріалів справи вбачається те, що 21 травня 2007 року за договором купівлі продажу, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_9, за реєстровим № 718, ОСОБА_5 придбав у ОСОБА_10 у власність садибу № 14 по вул. Сухій в м. Запоріжжі, розташовану на земельній ділянці площею 1177 кв.м., до складу якої входили: жилий будинок «В», господарська будівля літня кухня літ. «А», а сарай, №2 водопровід, №3 паркан, № 4-ворота ( т.1, а.с.66)

Статус літньої кухні «А» у складі цілісного майнового комплексу (садиби) за № 14 визначений як допоміжна господарсько-побутова будівля до житлового будинку літ. «В» по вул. Сухій в м. Запоріжжі.

22 травня 2007 року ОСОБА_5 зареєстрував право власності на придбаний ним будинок в ОП ЗМБТІ ( т.1, а.с.68).

14 листопада 2007 року за договором купівлі - продажу, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7, за реєстровим № 2985, ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_5 у власність зазначену садибу на земельній ділянці площею 1177 кв.м.,на якій розташовані: жилий будинок загальною площею 42, 8 кв.м., позначений на плані літ. «В», водопровід, позначений в плані цифрами «2,7», паркан цифрами «3,8», ворота цифрою «4», колодязь цифрою «5», яма зливна цифрою «6», жилий будинок, загальною площею 15,4 кв.м., позначений в плані літ. «А» ,(який раніше значився на плані як літня кухня А) ( т.1, а.с.69).

16 листопада 2007 р. ОСОБА_3 зареєстрував право власності на придбаний ним будинок №14 по вул.. Сухій в м. Запоріжжі в ОП ЗМБТІ . У Витязі про реєстрацію права власності на нерухоме майно зазначений жилий будинок, придбаний ОСОБА_3Є.(1/1 частка),який не позначений будь-якою літерою ( т.1, а.с.71).

Таким чином ОСОБА_3 придбав у власність садибу№14 по вул.. Сухій в м. Запоріжжі з усіма будівлями і спорудами на цій земельній ділянці.

Після продажу ОСОБА_3 жилого будинку , на підставі розпорядження голови Жовтневої районної державної адміністрації м. Запоріжжя № 1319-р. від 06.03.2008р. ОСОБА_5 Управлінням житлового господарства Запорізької міської ради було видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно САВ №721569 від 24.03.2008р. і здійснена реєстрація права власності на житловий будинок літ А (1/1 ч.) по вул..Суха,№14 у м. Запоріжжі.(а.с.72, 72 зв. т.1),який розташований на цій самій земельній ділянці, проте із наданих суду Архівним відділом Запорізької міської ради матеріалів розпоряджень за основною діяльністю Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської ради і Департаментом архітектури та містобудування Запорізької міської ради належним чином оформленого ( прошитого та пронумерованого) Переліку розпоряджень №№ 1р-1489 р. з основної діяльності за 2008 рік вбачається відсутність будь-якого розпорядження ( дата, номер), прийнятого стосовно житлового будинку літ. «А» № 14 по вул.Сухій в м. Запоріжжі, або стосовно ОСОБА_5 ( т. 3, а.с.11-127).

На підставі досліджених судом першої інстанції доказів суд дійшов правильного висновку про те, що головою Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської ради розпорядження від 6.03.2008 р. за № 1319-р « Про оформлення права власності на житловий будинок №14 по вул.Сухій в м. Запоріжжі не видавалося.

Отже судом правильно встановлена відсутність правової підстави для оформлення та видачі Свідоцтва про право власності ОСОБА_5 на житловий будинок літ. «А» № 14 по вулиці Суха в м. Запоріжжі серії САВ № 721569 від 24 березня 2008 року, однак 28 березня 2008 року ОСОБА_5 за договором купівлі - продажу ,посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_8, продав, а ОСОБА_4 купила у нього жилий будинок літ. «А»№ 14 по вул. Суха у м. Запоріжжі, загальною площею 15,4 кв.м., який розташований на тій самій земельній ділянці ( т.1, а.с.73), що і проданий ОСОБА_3 жилий будинок із належними до нього спорудами.

23 травня 2008 року ОСОБА_4 зареєструвала право власності на придбаний нею будинок в ОП ЗМБТІ ( т.1, а.с.75).

На підставі підставі договору купівлі - продажу від 28 березня 2013 року , посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, ОСОБА_4 продала ОСОБА_2В жилий будинок літ. А № 14 по вул. Суха у м. Запоріжжі, загальною площею 15,4 кв.м., який розташований на зазначеній земельній ділянці ( т.1, а.с.76-78).

28 березня 2013 року приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, діючи як спеціальний субєкт реєстратор, прийняла рішення про внесення до Державного реєстру прав на нерухоме майно про право власності ОСОБА_2 на зазначений будинок і внесла в Державний реєстр прав на нерухоме майно відповідний запис. ( т.1, а.с.78).

Згідно з вимогами ст.. 380 ЦК України житловим будинком є будівля капітального типу,споруджена з дотриманням вимог,встановлених законом, іншими нормативно-правовим актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Відповідно до висновку проведеної у справі судової будівельно технічної експертизи № 2141 від 6 жовтня 2015 року : будівля літ. « А», яка розташована за адресою : м. Запоріжжя, вул. Суха, буд. № 14 за своїми технічними характеристиками не відповідає вимогам державних будівельних норм України щодо жилих будинків ( ДБН В 2.2-15-2004 « Будинки і споруди». Житлові будинки. Основні положення») ; ДБН В.2.2 -15-2005 « Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення», які регламентують вимоги державних будівельних норм України щодо жилих будинків, введено у дію 1.01.2006 року, тобто до 9 жовтня 2007 року, відповідно до чого споруда літ. «А», яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Суха, буд. № 14, за своїми технічними характеристиками, не відповідала вимогам державних будівельних норм України щодо жилих будинків станом на 9 жовтня 2009 року ( т.2, а.с. 22).

Висновки експерта підтверджуються фототаблицями та узгоджуються з даними технічного паспорта на домоволодіння № 14 по вул. Сухій в м. Запоріжжі ( т.2, а.с. 24-26, 28-31, т.1, а.с. 16-25).

Отже, на підставі експертного висновку № 2141 від 6.10.2015 року, досліджених в суді інших доказів , суд першої інстанції правильно вважав встановленим, що споруда літ. «А» № 14 по вул. Сухій в м. Запоріжжі не є капітальною і придатною для постійного проживання, а є складовою частиною садиби, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Суха, 14., а саме- літньою кухнею,яка хоч і зазначена в договорі купівлі-продажу як жилий будинок літ. «А»,проте на час продажу ОСОБА_3 залишалася будівлею літньої кукхні,що призначена для обслуговування головної речі- житлового будинку В - і приналежністю до неї.

Згідно з вимогами ст..377 ЦК України , ст.. 120 ЗК України в редакції,що діяла на час виникнення спірних правовідносин, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Таким чином позивач ОСОБА_3, придбавши житловий будинок за адресою: м. Запоріжжя, вул..Суха,№14 на земельній ділянці, площею 1177 кв.м.,набув право користування цією земельною ділянкою у відповідності до ст ст..377 ЦК України, 120 ЗК України, оскільки у приватну власність у встановленому законом порядку земля не передавалась .

Згідно з вимогами ч 5 ст.116 ЗК України надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом, проте вилучення земельної ділянки для зведення жилого будинку « А» по вул..Суха,№14 у м. Запоріжжі, у користувача цієї ділянки ОСОБА_3. у встановленому законом порядку не здійснювалось і ОСОБА_5 для будівництва жилого будинку «А» ділянка не надавалась.

Таким чином із встановлених обставин справи і здобутих доказів вбачається і судом правильно встановлено те,що ОСОБА_5 отримав свідоцтво про право власності на вищезазначений об»єкт нерухомого майна у незаконний спосіб,з порушенням прав власника садиби і користувача земельною ділянкою ОСОБА_11 і за законом не набув права власності на спірний будинок, не мав права відчужувати предмет спору ОСОБА_4 Такий правочин за своєю правовою природою віднесений до категорії нікчемних ( ст.ст. 215, 228 ЦК України).

За таких обставин право власності на вищезазначений об»єкт нерухомого майна не виникло й у відповідача ОСОБА_4, а отже, на підставі ст. 658 ЦК України, вона не отримала права його продажу - не мала права відчужувати нерухомість ОСОБА_2 і договорі купівлі-продажу між ними є також нікчемним.

Виходячи із змісту ч.2 ст. 215 ЦК України визнання нікчемного правочину недійсним судом не вимагається і у відповідності до вимог ч.1 ст. 216 ЦК України він не створює юридичних наслідків крім тих,що пов»язані з його недійсністю.

З огляду на зазначене,судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції.

Посилання представника відповідача ОСОБА_2В.і доводи апеляційної скарги на те, що позивачем обраний спосіб захисту порушеного права , не передбачений діючим законодавством, а також посилання на неналежність позивача у даній справі є неспроможними за правильно наведеними судом першої інстанції мотивами , виходячи із того,що відповідачами порушені права власності і землекористування позивача.

Доводи апеляційної скарги і посилання представника відповідача у засіданні судової колегії на наявність у ОСОБА_5 права реєстрації спірного будинку як житлового і права власності на житловий будинок «А» з посиланням на ОСОБА_10 прийняття будинку до експлуатації від 09.10.2007р. , є безпідставними,оскільки право на технічну реєстрацію об»єкту не є речовим правом і з переходом права власності на жилий будинок «В» «14 по вул.. Сухій у м. Запоріжжі і всю садибу , а також з переходом права користування земельною ділянкою до іншої особи припинилось у ОСОБА_5 право власності і право на внесення змін до технічної документації.

Крім того ОСОБА_10 прийому до експлуатації житлового будинку літ.А по вул.. Сухій у м. Запоріжжі (т1 а.с.88),на який посилається представник відповідача ОСОБА_2, не підписаний головою комісії ОСОБА_12,що вбачається із ксерокопії цього акту, а тому не є належним доказом у справі .

Неспроможними є й посилання в апеляційній скарзі на пропуск позивачем позовної давності ,оскільки порушення його права є тривалим і не припинилось до часу звернення з даним позовом до суду.

Судова колегія не погоджується з доводами апеляційної скарги і в тій частині,що спір між тими ж сторонами вже розглянутий судом і набрало законної сили рішення суду,оскільки у зустрічному позові ОСОБА_11 у справі №331/1885/14-ц ,який розглянутий Жовтневим районним судом м. Запоріжжя13.11.2014р. і апеляційним судом Запорізької області 29.01.2015р.(провадження №22-ц/778/284/15 ) був інший предмет спору і його підстави.

Інші доводи апеляційної скарги є також неспроможними ,не спростовують висновків суду першої інстанції і зводяться до переоцінки встановлених обставин справи і доказів,здобутих у справі.

Судом повно і всебічно з»ясовані обставини справи,що мають для неї значення, висновки відповідають цим обставинам і набутим доказам, характер правовідносин між сторонами визначений правильно, норми матеріального і процесуального права не порушені, застосовані вірно, постановлено законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: