РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2016 року Київський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Божко В.В.

при секретарі Гайфутдіновій Б.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання договору поруки припиненим, -

ВСТАНОВИВ:

31.08.2015 р. позивач ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 27.12.2006 року ЗАТ Альфа-Банк та ОСОБА_1уклали кредитний договір № 490020345. Відповідно до умов вищевказаного Договору, Позивач зобовязується надати ОСОБА_1кредит у сумі 13928,71 США.

В якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 27.12.2006 року ЗАТ Альфа-Банк та ОСОБА_2уклали Договір Поруки № 490020345-П. Відповідно до умов Договору поруки Відповідач ОСОБА_2, як поручитель поручається за виконання Відповідача ОСОБА_1обовязків, які виникли на підставі Договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому.

Проте у порушення положень Кредитного договору та Договору поруки, приписів Цивільного кодексу України, Відповідачами не виконуються зобов'язання щодо погашення суми Кредиту та сплати пені і процентів за його користування в строки та розмірі, визначених Договором.

Загальна сума заборгованості за Кредитним договором станом на 27.07.2015 р., яка підлягає стягненню з Відповідачів складає 71 224,98 грн. Позивач просить солідарно стягнути заборгованість за кредитним договором з відповідачів у розмірі 71 224,98 грн., а також судовий збір у розмірі 712,25 грн.

25.12.2015 р. відповідачем ОСОБА_2 подано зустрічний позов про визнання договору поруки припиненим.

В обґрунтування зустрічного позову зазначила, що строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора і субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються, тобто зі збігом цього строку жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права, кредитор вчиняти не може. Вважає, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з божника зобовязання за договором повинно бути предявлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням, а тому право кредитора, і обовязок поручителя по його закінчені припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Останній платіж, який надає відповідач, було зроблено 20.12.2014 р. Строк виконання наступного зобовязання настав 20.01.2015 р., однак за вказаний період банком не було направлено до відповідачки вимоги, тому вважає, що банк звернувшись до суду з позовом, зробив це з пропущенням встановленого строку.

Представник позивача до судового засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти зустрічного позову заперечує, надавши письмові заперечення (а.с. 81), просить розглядати справу за її відсутності.

Представник відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 ОСОБА_3, будучи допитаною в судовому засіданні, проти задоволення позову заперечувала, вважаючи позовні вимоги суперечливими і такими, що не мають чіткого законодавчого обґрунтування. Зазначила, що на протязі тривалого часу відповідач ОСОБА_1 сумлінно виконував свої зобовязання по кредитному договору, не зважаючи на значну девальвацію гривні та як наслідок погіршення економічної ситуації, що призвело до знецінення національної валюти, але на теперішній час не має фінансової можливості забезпечувати виконання своїх кредитних зобовязань в повному обсязі. Крім того, представник відповідача не погоджується за наведеним розрахунком заборгованості, оскільки відповідно до ст. 192 ЦК України, розрахунок пені має здійснюватись у грошовій одинці України гривні. Підтримала зустрічний позов ОСОБА_2В про визнання договору поруки припиненим, вважаючи позов до поручителя предявлений поза межами встановленого строку.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

27.12.2006 року ЗАТ Альфа-Банк та ОСОБА_1уклали кредитний договір № 490020345.

ЗАТ «Альфа-Банк», 19.08.2009 року, було приведено у відповідність до Закону України «Про акціонерні товариства» назву організаційно-правової форми, шляхом перейменування Закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк» в Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк».

Відповідно до умов вищевказаного Договору, Позивач (за Договором - Кредитор) зобовязується надати ОСОБА_1(за Договором - Позичальникові) кредит у сумі 13928,71 США.

Відповідно до умов Договору, Відповідач ОСОБА_1зобовязується в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком № 1 до нього Графіком погашення кредиту.

Згідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти

Відповідно до ст. 1049 ЦК України Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування.

Позивач свої зобовязання за Договором виконав, надавши Відповідачеві ОСОБА_1, кредит у сумі 13928,71 США, що підтверджується випискою з особового рахунку Відповідача ОСОБА_1

У порушення умов Договору, Відповідач ОСОБА_1, свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 27.07.2015 року має прострочену заборгованість за кредитом 2740,64 дол. США, що за курсом НБУ на 27.07.2015 року складає 60464,76 грн., за відсотками 99,37 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 2192,33 грн.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України та умов Договору, у разі невиконання, чи несвоєчасного виконання зобовязань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами Договору, Відповідач зобовязаний сплатити Позивачу неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ст. 550 Цивільного кодексу України Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

У звязку з систематичним порушенням боржником своїх обовязків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого Кредитного договору йому було нараховано неустойку.

Станом на 27.07.2015 року розмір неустойки становить: пеня 388,35 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 8567,89 грн.

Аналізуючи норми ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Таким чином, розмір неустойки становить:пеня 388,35 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 8567,89 грн.

В забезпечення виконання зобовязань Позичальника, що випливають з Договору, відповідно до ст. 553 ЦК України 27.12.2006 року ЗАТ Альфа-Банк та ОСОБА_2уклали Договір Поруки № 490020345-П.

Відповідно до Договору поруки Відповідач ОСОБА_2, як поручитель поручається за виконання Відповідача ОСОБА_1обовязків, які виникли на підставі Договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно зі статтею 543 Цивільного Кодексу України Позичальник і Поручитель несуть солідарну відповідальність за невиконання зобовязань за Договором, а тому Банк має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників (Позичальника / Поручителів) разом, так і будь-кого з них окремо.

Відповідно до умов Договору поруки Боржник та Поручитель відповідають перед Позивачем за порушення обовязків за Договором, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед Банком у тому ж обсязі, що і Боржник.

Відповідно до умов Договору у разі невиконання чи неналежного виконання Відповідачами будь-яких обовязків, встановлених Договором, в тому числі у разі затримання сплати частини Кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, Позивач має право вимагати дострокового виконання зобовязання з повернення Кредиту за Договором.

На виконання умов Договору Відповідачам була направлена Вимога про досудове врегулювання спору, але на дату подання позовної заяви Вимога не виконана.

Таким чином, зважаючи на невиконання Відповідачами зобовязання стосовно умов повернення кредиту, Позивач вправі вимагати стягнення з Відповідачів заборгованість по кредиту, заборгованість за відсотками, пеню за невиконання умов договору.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо в зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк.

Проте у порушення положень Кредитного договору та Договору поруки, приписів Цивільного кодексу України, Відповідачами не виконуються зобов'язання щодо погашення суми Кредиту та сплати процентів за його користування в строки та розмірі, визначених Договором.

Згідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Таким чином, відповідачі мають відповідати перед позивачем за порушення договірних зобовязань.

Щодо позовних вимог зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим.

В судовому засіданні встановлено, що 27.12.2006 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 490020345-П

Підставою для визнання договору поруки припиненим позивач по зустрічному позову зазначає, що порука припинилася, оскільки банк протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявив позову до неї.

Згідно з положеннями частини 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Дана норма чітко закріплює випадки, коли порука припиняє свою дію.

Однак відповідно до п. 2.1. договору поруки встановлено, що поручитель поручається за виконання боржником обовязків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути ні підставі нього у майбутньому, але в будь-якому разі не пізніше 27.12.2016 р.

З наведеного вище, можна чітко стверджувати, що право предявити вимогу у ПАТ «Альфа-Банк» до поручителя ОСОБА_2 про виконання порушеного боржником зобовязання щодо повернення кредиту може бути втрачено лише після спливу шестимісячного строку після закінчення терміну виконання основного зобовязання, а саме після 27.12.2016 р.

Строком припинення договору поруки може бути лише строк після закінчення шести місяців, починаючи від останнього дня, передбаченого для виконання зобовязань за кредитним договором.

Згідно п. 3.1 договору поруки поручитель зобовязується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобовязань перед кредитором за кредитним договором в повному обсязі таких зобовязань.

Підписуючи договір поруки, ОСОБА_2 погодилась з усіма умовами щодо повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом в строки, встановлені кредитним договором.

Згідно до п. 24 Постанови № 5 Пленуму ВССУ від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі предявлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

Строк виконання основного зобовязання 27.12.2016 р.

Враховуючи зазначене, позивачем по зустрічному позову не надано жодних законних підстав та доказів, згідно з якими необхідно визнати договір поруки № 490020345-П від 27.12.2006 року припиненим.

Крім того, судом встановлено, що зобов'язання за кредитним договором № 490020345 від 27.12.2006 року відповідачами перед банком в строк до 27.07.2015 року в повному обсязі не виконанні, в зв'язку з чим ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом до боржника та поручителя про стягнення боргу за вказаним кредитним договором.

На момент розгляду судом справи зобов'язання відповідачів залишаються не виконаними.

Пред'явлення позову до банку про визнання договору поруки припиненим, свідчить про небажання поручителя виконати взяті на себе солідарні з боржником зобов'язання та намагання уникнути відповідальності.

За таких обставин, суд вважає, що відсутні правові підстави, передбачені ст. 559 ЦК України для припинення договору поруки № 490020345-П від 27.12.2006 року, укладеного між ЗАТ Альфа-Банк та ОСОБА_2,в зв'язку з чим відмовляє позивачу в задоволенні зустрічного позову.

Крім того позивач просить стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору у розмірі 712 грн. 25 коп.

У відповідності зі ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд стягує пропорційно з відповідачів на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, позов позивача підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 224 ЦПК України, ст. 526, 527, 530, 543, 554, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» суму заборгованості у розмірі 71 224 (сімдесят одна тисяча двісті двадцять чотири) грн. 98 коп.

Стягнути пропорційно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» суму сплаченого судового збору у розмірі 356 (триста пятдесят шість) грн. 13 коп. з кожного.

В задоволення зустрічного позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий