Провадження № 2/752/748/16
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

24 березня 2016 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі: головуючого - судді Новак А.В., при секретарі Закаблуківській О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - одинадцята Київська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування,-

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до Київської міської ради, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - одинадцята Київська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування.

Мотивував свої вимоги тим, що у вона звернулася до державного нотаріуса Одинадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті її матері ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15 листопада 2013 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв'язку з відсутністю у встановленому законом порядку реєстрації права власності на 2/5 частини житлового будинку по АДРЕСА_1, набутої їх матір'ю - ОСОБА_2

Позивач зазначає, що є усі правові підстави для визнання за нею права власності на 1/5 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлої матері ОСОБА_2.

В судовому засіданні позивач не надаючи жодного оригіналу документів наданих, як додаток до позову у ксерокопіях, просила суд ухвалити рішення, яким позов задовольнити повністю.

Відповідач в судове засідання не забезпечив явку свого представника. Про день, час та місце слухання справи судом повідомлявся, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність за наявними доказами у справі.

Третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - одинадцята Київська державна нотаріальна контора в судове засідання надіслала суду лист з клопотанням слухати справу у її відсутність.

Заслухавши позивача, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса Одинадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті її матері ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15 листопада 2013 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв'язку з відсутністю у встановленому законом порядку реєстрації права власності на 2/5 частини житлового будинку по АДРЕСА_1, набутої їх матір'ю - ОСОБА_2

Суд не бере до уваги посилання позивача на ту обставину, що право власності на 2/5 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 належало ОСОБА_2, оскільки нею не надавалося до суду будь-яких доказів на підтвердження такої обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Жодного документального підтвердження на обґрунтування своїх вимог з приводу наявності правовстановлюючого документа про право власності за померлою на 2/5 частини житлового будинку по АДРЕСА_1, суду надано не було, а тому суд вважає, що такі обґрунтування позову не знайшли свого відображення у доказах, досліджених судом.

З пояснень позивача випливає, що на підтвердження обставини наявності права власності за померлою ОСОБА_2 у її брата - ОСОБА_3 існує оригінал рішення суду, копія яких містяться в матеріалах справи.

Судом, перед початком розгляду справи по суті було роз'яснено сторонам обов'язок подання доказів до початку розгляду справи по суті, що прямо передбачено чинним Цивільним процесуальним кодексом України.

В ході розгляду справи, а зокрема на стадії дослідження матеріалів справи, представником позивача, також не було надано суду для огляду оригіналів наданих документів, як додаток до матеріалів позовної заяви, на які остання посилалася в обґрунтування позовних вимог.

Пояснюючи суду причину відсутності оригіналів документів, позивач зазначила, що станом на день проведення судового засідання такі докази знаходяться у її брата ОСОБА_3, однак суд вважає таку причину невиконання вимог Цивільного процесуального кодексу України про безпосереднє представлення доказу в судове засідання, неповажною і бере до уваги принцип розумності строків розгляду справи ухваливши розглянути справу за дослідженими безпосередньо у судовому засіданні доказами, про що не заперечувала позивач.

Крім того, суд змушений констатувати факт ігнорування позивачем вимог Цивільного процесуального кодексу України, зауважуючи, що надання/ненадання доказів є правом, а не обов'язком сторони, яка обґрунтовує конкретні позовні вимоги.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Принцип безпосередності судового розгляду закріплено у ст.159 ЦПК України відповідно до якої суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.60 ЦПК України обов'язок доказування покладаються на сторін, які посилаються на обставини, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, суд вважає, що позивач не виконуючи вимог Цивільного процесуального кодексу України про представлення оригіналів письмових доказів, реалізував своє диспозитивне право щодо подання доказів і участь у дослідженні таких доказів у той спосіб, який він обрав самостійно.

Виходячи із принципу змагальності сторін закріпленому у ст.10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, а тому суд вважає, що позивачем не доведено обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, оскільки копія письмових документів не є належними і допустимими доказами в розумінні статей 58, 59 ЦПК України, а тому не можуть бути взяті до уваги судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 Цивільного-процесуального кодексу України.

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 208-209, 212-215, 223, 294-296 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - одинадцята Київська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення, а рішення яке було ухвалено без участі особи, яка її оскаржує протягом десяти днів з дня отримання копії рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя А.Новак