Справа № 152/1099/16-ц
О К Р Е М А У Х В А Л А
03 жовтня 2016 року м. Шаргород
Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого Строгого І.Л.,
секретаря Коновальчука О.О.,
позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
представників відповідача ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунальної організації «Шаргородська районна кіновідеомережа» про визнання протиправним і скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_5,
2 серпня 2016 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду із позовом до КО «Шаргородська районна кіновідеомережа» (далі відповідач) про визнання протиправним і скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Позов обґрунтований тим, що 2 лютого 2016 року позивач була прийнята на посаду кіномеханіка районної кіновідеомережі, де працювала до 25 квітня 2016 року. Згідно з наказом відповідача від 29 квітня 2016 року № 7, позивача було звільнено з роботи з 1 травня 2016 року за власним бажанням на підставі заяви від 25 квітня 2016 року.
Посилаючись на незаконність свого звільнення, оскільки заяву про звільнення за власним бажанням від 25 квітня 2016 року вона не писала, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, позивач просить визнати незаконним і скасувати наказ відповідача від 29 квітня 2016 року № 7 про своє звільнення, поновити її на посаді кіномеханіка та стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 3484,95 грн.
Рішенням суду від 3 жовтня 2016 року у задоволенні позову відмовлено, у звязку із пропуском позивачем строку позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 211 ЦПК України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону і встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним особам чи органам для вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов. Про вжиті заходи протягом місяця з дня надходження окремої ухвали повинно бути повідомлено суд, який постановив окрему ухвалу.

Під час розгляду цієї справи, судом було установлено порушення закону, що полягало у наступному.

Допитана за її згодою під присягою директор КО «Шаргородська районна кіновідеомережа» ОСОБА_3, зокрема пояснила, що ОСОБА_1, починаючи з 25 квітня 2016 року по 29 квітня 2016 року на роботу не виходила, хоча оплату їй проведено за повний робочий місяць. Фактично позивачу оплачено робочі дні, які вона не відпрацювала. ОСОБА_3 не фіксувала невихід позивача на роботу. З наказом про звільнення позивач ознайомилась 29 квітня 2016 року цього ж дня, їй було видано її та її чоловіка ОСОБА_6 трудові книжки.

Згідно зі ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Отже, заробітна плата виплачується працівнику за виконану ним роботу, в залежності від результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації.

У той же час, як вбачається із пояснень директора КО «Шаргородська районна кіновідеомережа» ОСОБА_3, починаючи з 25 квітня 2016 року по 29 квітня 2016 року включно, тобто упродовж 5 днів оператор кіновідеомережі ОСОБА_1 не виходила на роботу, хоча ці дні їй оплачено у повному обсязі, більше того, як вбачається із табелю обліку використання робочого часу за квітень 2016 року, 25, 26, 27, 28 та 29 квітня 2016 року зазначені як відпрацьовані ОСОБА_1 по 4 години щодня (а.с. 56).

Окрім того, ОСОБА_3 пояснила, що вона не фіксувала відсутність ОСОБА_1 на робочому місці, тоді як відповідно до пункту 4 ст. 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Проте, із зазначеного вище вбачається, що ОСОБА_1 була відсутня на роботі протягом 5 робочих днів, однак директор не перевірила причини відсутності працівника на робочому місці.

Частиною 1 ст. 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Водночас, у порушення зазначеної вище вимоги закону, трудову книжку ОСОБА_1 видали не у день її звільнення - 1 травня 2016 року, а 29 квітня 2016 року, тобто ще до її звільнення.

При цьому, попередньому кіномеханіку ОСОБА_6, який був звільнений ще 4 січня 2016 року, трудова книжка при звільненні взагалі не видавалась. Його трудову книжку віддали ОСОБА_1 29 квітня 2016 року, тоді як у журналі обліку трудових книжок зазначено, що трудову книжку ОСОБА_7 видано 4 січня 2016 року, що також є порушенням порядку ведення трудових книжок.

Така ситуацію в певній мірі пояснюється тим, що як пояснила у судовому засіданні свідок ОСОБА_8, яка є матірю ОСОБА_6 та відповідно свекрухою ОСОБА_1, між свідком та начальником відділу культури і туризму Шаргородської РДА ОСОБА_9 була усна домовленість про те, що ОСОБА_1 працюватиме доти, доки син ОСОБА_8 перебуватиме на заробітках, проти чого ОСОБА_9 не заперечувала.

На переконання суду, зазначене вище свідчить про маніпулювання робочими місцями у КО «Шаргородська районна кіновідеомережа», адже замість того, щоб на вільне робоче місце прийняти кваліфікованого працівника, на посаду кіномеханіка двічі - у грудні 2012 року та у лютому 2016 року приймалась особа, яка за освітою не має ніякого відношення до професії та яка до цього працювала буфетником, що підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_1

Судом також установлено, і це підтверджено ОСОБА_1 та директором КО «Шаргородська районна кіновідеомережа» ОСОБА_3, що ОСОБА_1 жодного разу не писала заяв ні на прийом ні на звільнення з роботи, і ОСОБА_3 про це знала.

Зокрема, свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні визнала, що вона особисто писала заяву від імені ОСОБА_1 про прийом останньої на роботу.

Розглядаючи цю справу, суд прийшов до висновку, що директор КО «Шаргородська районна кіновідеомережа» ОСОБА_3 порушила також ст. 38 КЗпП України, оскільки звільнила за власним бажанням ОСОБА_1 без заяви та бажання останньої.

Як убачається зі статуту КО «Шаргородська районна кіновідеомережа» її засновником є Шаргородська районна рада Вінницької області, відділ культури і туризму Шаргородської районної державної адміністрації Вінницької області здійснює фінансування районної кіновідеомережі, отже цих осіб слід повідомити про порушення закону, установлені судом під час розгляду справи.

Тому, керуючись статтями 208-211 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Повідомити Шаргородську районну раду Вінницької області та Шаргородську районну державну адміністрацію Вінницької області про порушення закону, виявлені під час розгляду справи, шляхом направлення їм копії цієї ухвали вжиття відповідних заходів реагування.

Про вжиті заходи щодо усунення виявлених порушень необхідно повідомити Шаргородський районний суд Вінницької області протягом місяця з дня отримання копії цієї ухвали.

На окрему ухвалу може бути подано апеляційну скаргу особами, інтересів яких вона стосується до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.Л.Строгий