Справа № 392/333/16-ц
Провадження № 2/392/341/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Кратка Д.М., із участю секретаря судового засідання Жельман О.В., позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

07 березня 2016 року позивач звернувся з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому просить змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 04 лютого 2013 року, на користь відповідача на утримання їхньої дитини дочки ОСОБА_3 з ? частки від його доходу (заробітку), але не мешне 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 300,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили.

Під час судового розгляду позивач уточнив свої позовні вимоги щодо зміни розміру аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 і просив стягнути з нього, аліменти у розмірі 450,00 грн. (чотириста п»ятдесят гривень 00 коп.) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили.

Свої позовні вимоги позивач обгрунтовував тим, що на даний час він не працює, та вже не отримує мінімальної допомоги по безробіттю, яку отримував у 2013 році при ухваленні рішення про стягнення аліментів, тобто змінилося його матеріальне становище, частину доходів отримує в натурі, маж мінливий дохід, проживає разом з батьками, які в міру можливостей допомагають йому матеріально.

В судовому засіданні позивач підтримав пред»явлений з урахуванням уточнених позовних вимог позов та просив його задовольнити, з підстав викладених у ньому.

Відповідач у судовому засіданні, з урахуванням уточнених позивачем вимог позов визнала та не заперечувала проти його задоволення, тобто щодо зміни розміру стягуваних з ОСОБА_1 на її користь аліментів на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ? частки від його доходу (заробітку), але не мешне 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 450,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, що є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову.

Вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач та відповідач є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнана сторонами та встановлена рішеннями Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 04 лютого 2013 року справа № 392/113/13-ц та від 15 вересня 2015 року справа № 392/1005/15-ц.

На підставі рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 04 лютого 2013 року було стягнуто із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1), на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (аліменти) в розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 15 січня 2013 року і до повноліття дитини, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 16).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 рок та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини .

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України (далі за текстом СК України) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Крім того суд вважає, що при розгляді даної справи застосуванню підлягає не тільки положення ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов»язку батьків утримувати своїх дітей: ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі».

Така правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №143цс13.

Згідно ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до положень ст.ст. 57- 60 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному звязку, з урахуванням визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та підлягає зміні вид та розмір аліментів, що стягуються ОСОБА_1 підставі рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 04 лютого 2013 року на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ? (однієї четвертої) частини від усіх видів заробітку щомісячно (однієї четвертої), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 450,00 грн. (чотириста п»ятдесят гривень 00 коп.) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позивач на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Проте, враховуючи думку позивача, який просив судові витрати у справі покласти на нього, суд вважає, що судові витрати пов»язані із розглядом справи необхідно залишити по фактично понесеним.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 179, 209, 212 -215, 218, 222, 223 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

Змінити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 04 лютого 2013 року з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1), на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 450,00 грн. (чотириста п»ятдесят гривень 00 коп.) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили.

Судові витрати залишити по фактично понесеним.

Відкликати Виконавчий лист по справі № 392/113/13-ц виданий на підставі рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 04 лютого 2013 року, про стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 15 січня 2013 року і до повноліття дитини, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення складений 19 травня 2016 року.

Суддя Д.М. Кратко