У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:позивача ОСОБА_5, відповідача ОСОБА_6, представника відповідача ОСОБА_7,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 18 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_6, ОСОБА_8 про визнання додаткового строку для прийняття спадщини та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину,

третя особа ОСОБА_9,

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 18 січня 2016 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_5 до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_6, ОСОБА_5 про визнання додаткового строку для прийняття спадщини та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_5 звернулась до суду з апеляційною скаргою та, посилаючись на необєктивність та необґрунтованість просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким визначити їй додатковий двомісячний строк для подачі нею заяви про прийняття спадщини після померлого 12 січня 2015 року ОСОБА_10 та визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане на імя ОСОБА_5, приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 10 липня 2015 року, №5767595 у Спадковому реєстрі.

Апелянт зазначає, що судом не було розглянуто позовні вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину із порушенням ч.1 ст.1270 ЦК України, оскільки даними вимогами встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, а саме з дня смерті особи і не раніше зазначеного строку.

Також апелянт зазначає, що суд не взяв до уваги при вирішенні спору стан здоровя позивача, а також замовчування відповідачем ОСОБА_5 факту про відмову матірю ОСОБА_5, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 (дружиною спадкодавця) від спадщини, що не відповідало усній домовленості між спадкодавцями про те, хто приймає спадщину.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права та підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів того, що вона за станом здоровя не мала можливості у передбачений законом строк звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а також не може бути визнана поважною така причина пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину. У звязку з тим, що судом було відмовлено у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини, суд вважав, що права позивача видачею відповідачеві свідоцтва про право на спадщину за законом не порушені, а тому відмовив також в частині позовних вимог про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом.

Колегія суддів апеляційного суду повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Згідно ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як встановлено судом та убачається з матеріалів справи 2 січня 2015 року помер ОСОБА_10, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 20 жовтня 2015 року (а.с.6).

Позивач є донькою ОСОБА_10, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії (а.с.7).

Свідоцтво про право на спадщину за законом було видано ОСОБА_5 приватним нотаріусом ОСОБА_6 10 липня 2015 року, що підтверджується витягом зі спадкового реєстру (а.с.9-10).

ОСОБА_10 27 жовтня 2015 звернулась до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 із заявою про прийняття спадщини, проте приватний нотаріус своєю постановою № 125/02-31 від 30 жовтня 2015 відмовила у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.8).

Згідно зі ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Поважними при цьому слід визнавати такі причини, які з огляду на моральні норми суспільства виправдають поведінку спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини.

У п.24 постанови Пленуму №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» Верховний Суд України роз'яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Враховуючи викладене та ч.3 ст.1272 ЦК України має бути встановлено, які у спадкоємця були перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини та чи можуть ці обставини бути визнані судом поважними.

Звернувшись у суд із вимогою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини ОСОБА_10 причинами пропущення строку на подання заяви на прийняття спадщини зазначила, що у неї був тяжкий психологічний стан після смерті батька та хвороби, повязані з цим, що підтверджується копією медичної карти амбулаторного хворого (а.с.11-18).

Проте, при розгляді справи судом першої інстанції встановлено також, що у них з відповідачем ОСОБА_5 була усна домовленість про те, що спадщину після смерті батька приймає їх матір, а вони успадкують усе майно після її смерті. Тобто вбачається, що дійсно позивач знала та мала можливість подати заяву про прийняття спадщини протягом встановленого законодавством шестимісячного строку. Крім того, з наданої позивачем копії медичної картки вбачається, що ОСОБА_5 не перебувала на стаціонарному лікуванні, дійсно декілька разів з часу смерті батька вона зверталась до лікарів, але мала можливість звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Згідно ст.3 ЦПК України, ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Посилання апеляційної скарги на те, що судом не було розглянуто позов про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину видане на імя ОСОБА_5, не ґрунтуються на нормах діючого законодавства та матеріалах справи, оскільки судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини даної справи, зазначено, що у звязку з відсутністю підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини та відмовою у задоволенні позову в цій частині, права позивача не порушено, тому не підлягають і вимоги про скасування свідоцтва.

Доводи апеляційної скарги стосовно не взяття до уваги при вирішенні спору стан здоровя позивача, а також факт замовчування відповідачем ОСОБА_5 про відмову матірю від спадщини, що не відповідало їх усній домовленості між спадкодавцями про те, хто приймає спадщину також не приймаються до уваги, адже судом досліджено копію медичної карти позивача, про що зазначено у рішенні, а також вірно зазначено, що невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину не можуть бути причиною для поновлення строку на прийняття спадщини.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права з урахуванням доказів та заперечень, які надавалися сторонами у ході розгляду справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених у апеляційній скарзі, немає.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 18 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: