Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 рік м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Колієва С.А.

при секретарі Конопко А.П.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення,-

В С Т А Н О В И В:

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулася ОСОБА_2 з вказаним позовом в якому зазначала, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 29.09.2013 року належить на праві власності квартира АДРЕСА_1. 10 жовтня 2013 року колишній власник цієї квартири - ОСОБА_4 знявся з реєстрації за вказаною адресою. Разом з цим до теперішнього часу останній без законних на те підстав ОСОБА_4 залишається проживати у даній квартирі разом з своєю колишньою дружиною - ОСОБА_3 Останні намагалися оспорити вищевказаний договір купівлі-продажу, проте у задоволенні їх позовних вимог рішенням суду було відмовлено, а ОСОБА_3 визнано такою. Що втратила право на проживання у цій квартирі. Таким чином відповідачі на сьогоднішній день безпідставно та незаконно займають належну їй квартиру, добровільно виселятися не бажають, чим порушують її права як власника спірного помешкання. На підставі викладеного просила суд виселити ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з належної їй на праві власності квартири АДРЕСА_1

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, просили його задовольнити. Надали суду пояснення, аналогічні викладеним у позові. Також зазначили, що 29.09.2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу, за яким остання набула право власності на квартиру АДРЕСА_1. У жовтні 2013 року ОСОБА_4 добровільно знявся з реєстраційного обліку за вказаною адресою, проте фактично залишився проживати у цій квартирі, також проживає у цій квартирі і колишня дружина останнього - ОСОБА_3 На її прохання звільнити квартиру останній не реагує, погрожує їй. Також зазначила, що ОСОБА_3, заперечувала її права на вказану квартиру та оспорювала укладений договір купівлі-продажу, проте рішенням суду їй у задоволенні позову було відмовлено. Крім того, ОСОБА_4 також не визнає її права на спірну квартиру та оспорював цей договір, проте йому також було відмовлено у задоволенні позову за безпідставністю позовних вимог. Незважаючи на те, що вона є власником цієї спірної квартири, її права відповідачами фактично не визнаються, та останні продовжують проживати у цій квартирі й добровільно виселятися не бажають.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася. Надала суду письмові заперечення проти позову. Зазначила, що 26.03.2015 року її було знято з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 та на даний час за цією адресою вона не проживає. Фактично вона проживає у АДРЕСА_6. Просила справу розглянути за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини своєї неявки суд не повідомив.

Вислухавши пояснення позивача та її представника, перевіривши матеріали справи судом встановлені наступні обставини.

Встановлено, що 29 вересня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу за яким остання придбала у власність квартиру АДРЕСА_1. Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Мороз О.А., та зареєстрований в реєстрі за №1775.

Своє право власності на вказану квартиру ОСОБА_2 зареєструвала у встановленому законом порядку, що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію речових прав та їх обтяжень.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03.02.2015 року, яке було постановлено у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Хмельницького нотаріального округу Мороз О.А. про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, скасування державної реєстрації права власності на квартиру, визнання її спільної власністю та поділ майна подружжя, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Державна міграційна служба УМВС України в Хмельницькій області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням позов ОСОБА_3 був залишений без задоволення, а зустрічний позов ОСОБА_2 - задоволено: визнано ОСОБА_3 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1; усунуто перешкоди у користуванні та розпорядженні квартирою, що належить ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 шляхом зняття ОСОБА_3 з реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 10.03.2015 року вказане рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом зняття з реєстрації скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог. В решті рішення суду було залишено без змін.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що ОСОБА_2 на підставі укладеного з ОСОБА_4 29.09.2013 року договору купівлі-продажу є власником квартири АДРЕСА_1; підстав для визнання цієї квартири об'єктом спільної власності подружжя (ОСОБА_4 та ОСОБА_3) та вказаного договору купівлі-продажу недійсним не має, оскільки ця квартира належала на момент її продажу на праві приватної власності ОСОБА_4 Як законний власник цієї квартири ОСОБА_2 має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном.

Також встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06.07.2015 року у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу квартири від 29.9.2013 року недійсним було відмовлено. Звертаючись до суду з вказаним позовом ОСОБА_4 посилався на те, що ОСОБА_2 ввела його в оману, а саме не сплатила обумовлено договором суму за купівлю квартири. Відмовляючи у задоволенні вказаного позову суд виходив з недоведеності позовних вимог.

Згідно представленого акту №270 від 21.04.2016 року, затвердженого начальником ЖЕК №2 встановлено, що у квартирі АДРЕСА_1 фактично проживає ОСОБА_4 та його колишня дружина ОСОБА_3. При цьому під час складання вказаного акту до вказаної квартири зайшов ОСОБА_4, який відмовився відчинити квартиру, а власниця квартири - ОСОБА_2 не змогла потрапити до неї.

За змістом положень ст.ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.4 ст.334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Згідно п.1 ч.1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Аналогічні положення визначенні у ст.150 ЖК України згідно якої, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Отже з часу укладення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 29 вересня 2013 року, право власності на спірну квартиру у ОСОБА_4 було припинено, а отже і припинено право проживати і користуватися цим помешканням. Також було припинено і право проживати та користуватися спірним житлом у ОСОБА_3, оскільки таке її право є похідним від права колишнього власника цієї квартири - ОСОБА_4

Жодних договір користування цим житлом між новим власником - ОСОБА_2 та відповідачами укладено не було.

Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на свій розсуд.

Згідно із частиною 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

На підставі статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За таких обставин, а також враховуючи, що між ОСОБА_4, ОСОБА_3 та новим власником - ОСОБА_2 будь-яких договорів щодо можливості та умов користування спірним помешканням не укладалося, останні не бажають виселятися зі спірної квартири, а тому, позов підлягає задоволенню, а відповідачі - виселенню із спірного помешкання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 316, 317, 319, 383, 391 ЦК України, ст..150, 157, 116 ЖК України, 10, 60, 212-215, 367 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Усунути перешкоди в здійсненні ОСОБА_6, права власності шляхом виселення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, з квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір по 243,60 гривень з кожного.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які приймали участь у розгляді справи, але не були присутніми при його проголошенні - в той же строк з часу отримання копії рішення.

Суддя: