У х в а л а

іменем україни

25 травня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДемяносова М.В.,
суддів:Леванчука А.О., Маляренка А.В., Парінової І.К., Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Рівненської області від 10 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду із зазначеним позовом, на обґрунтування якого вказала, що за час перебування у шлюбі із ОСОБА_7 мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідач будь-якої допомоги на утримання дітей не надає та матеріально її не забезпечує, хоча офіційно працевлаштований. Враховуючи вік дітей, їх соціально-побутові потреби, вважає, що слід стягувати з відповідача аліменти у розмірі Ѕ частки усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно від дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 03 листопада 2015 року позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/2 частки усіх видів його заробітку, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дня подання позовної заяви до суду (13 серпня 2015 року) і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 10 грудня 2015 року рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 03 листопада 2015 року змінено, зменшено розмір стягнутих із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 1/2 до 1/3 частки усіх видів його заробітку, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 13 серпня 2015 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

У решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду апеляційної інстанції відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналогічне положення міститься й у ч. 1 ст. 3 ЦПК України.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на садах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Судами встановлено, що сторони перебували у шлюбі, мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_7 проживає окремо від дітей, однак це не впливає на обсяг його прав і не звільняє від обов'язків щодо дітей.

Сторони у справі працюють, позивач − в апеляційному суді Рівненської області, відповідач − Головному територіальному управлінні юстиції у Рівненській області.

Відповідач має регулярний дохід, а тому відповідно до положень ст. 183 СК України наявні підстави для визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу).

ОСОБА_6 не надано доказів розміру витрат, які вона несе у зв'язку з утриманням дітей, і що є необхідність у стягненні аліментів у максимальному розмірі, встановленому ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до довідки від 09 вересня 2015 року № 433 середня заробітна плата ОСОБА_7 з березня по серпень 2015 року становить 2 527 грн 95 коп.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Підстави визначення розміру аліментів у частках заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням положень як ст. 182 так і положень ст. 183 СК України.

Апеляційний суд, змінюючи рішення суду першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), правильно застосувавши положення ст. ст. 182, 183 СК України, дійшов правильного висновку про те, що, враховуючи обставини, зазначені у ст. 182 СК України, з відповідача слід стягувати на двох дітей аліменти в розмірі 1/3, а не 1/2 частки всіх видів заробітку, врахувавши дохід відповідача та те, що у зв'язку з перебуванням на державній службі йому законом заборонено займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності) або підприємницькою діяльністю, а тому необґрунтовано стягнуто з нього граничний розмір аліментів, що ставить боржника у скрутне матеріальне становище.

Таким чином, ухвалюючи рішення у справі, суд повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку згідно з положеннями ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 213−215 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Вищезазначене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню, а ухвалене у справі судове рішення - залишенню без змін з підстав, передбачених ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Рівненської області від 10 грудня 2015 року

залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Демяносов
Судді: А.В. Маляренко А.О. Леванчук І.К. Парінова О.В. Ступак