Провадження № 22-ц/783/3932/16 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Берези В.І., Штефаніци Ю.Г.,

секретаря - Брикайло М.В.,

з участю: представника ОСОБА_2 -ОСОБА_3,

представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

представника ТзОВ «Будівельна компанія «Сервус» - Медвідь Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 29 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Андрол» про стягнення заборгованості за договором позики, зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Сервус» про визнання недійсним договору позики,-

встановила:

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 29 квітня 2016 року заяву представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про скасування заходів забезпечення позову у даній справі задоволено.

Скасовано арешт, накладений ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 22 квітня 2016 року на все рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_4 на праві власності, в межах загальної суми заборгованості ОСОБА_4, а саме: 42116865 грн.

Ухвалу суду оскаржила представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, просить її скасувати з підстав порушення норм матеріального та процесуального права. Апелянт вважає, що суд безпідставно взяв до уваги доводи заявника в обґрунтування підстав для скасування вжитих у даній справі заходів забезпечення позову ОСОБА_2, не врахувавши заперечень, які подавала суду представник позивача. На думку апелянта, та обставина, що виконання зобов'язань відповідача ОСОБА_4 за договором позики, заборгованість за яким просить стягнути позивач ОСОБА_2 у даній справі, забезпечено іпотекою нерухомого майна на підставі договору іпотеки від 31.07.2013 року, укладеного між позивачем ОСОБА_2 та третьою особою товариством з обмеженою відповідальністю «Андрол», не може бути підставою для скасування вжитих судом заходів забезпечення позову, оскільки за своєю суттю іпотека, як вид забезпечення виконання зобов'язання, має іншу правову природу, ніж арешт майна, як вид забезпечення позову. Крім того, апелянт вважає неналежними та недопустимими подані заявником докази в підтвердження оцінки вартості предмету іпотеки, оскільки така оцінка проведена з порушенням вимог Закону України «Про іпотеку». Апелянт вважає також безпідставними доводи заявника і посилання суду в оскаржуваній ухвалі, як на підставу для скасування вжитих судом заходів забезпечення позову, на існування арешту, накладеного в забезпечення позову ОСОБА_2 ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 03 грудня 2014 року на будівлю виробничого корпусу АДРЕСА_1, оскільки згідно рішення державного реєстратора, приватного нотаріуса, Барбуляк Х.М. від 13.04.2016 року будівля виробничого корпусу АДРЕСА_1, вибула з приватної власності ОСОБА_4 та перебуває у приватній власності ОСОБА_8, а тому забезпечення позову шляхом накладення арешту на це майно на підставі ухвали Сихівського районного суду м.Львова від 03 грудня 2014 року вже не може в повній мірі гарантувати виконання рішення суду в даній справі в разі задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до того, поки не буде прийняте позитивне рішення суду в справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М., третя особа - Реєстраційна служба Львівського міського управління юстиції про визнання незаконним рішення та зобов'язання вчинити дії, яка знаходиться на розгляді у Львівському окружному адміністративному суді.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 в підтримання апеляційної скарги, заперечення представника ОСОБА_4 та представника товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Сервус», перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ч.3 ст.151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У відповідності до ч.3 ст.154 ЦПК України, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду даного питання (ч.5 ст.154 ЦПК).

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (п.п. 4, 10) роз'яснив, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом встановлено, що предметом спору у даній справі за позовом ОСОБА_2 є стягнення з відповідача ОСОБА_4 заборгованості за договором позики від 10 червня 2009 року (із змінами, внесеними 21 червня 2010 року та 31 грудня 2010 року), укладеним між ОСОБА_2 (позикодавцем) та ОСОБА_4 (позичальником).

Виконання зобов'язань відповідача ОСОБА_4 за цим договором позики забезпечено майновою порукою товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Сервус».

Крім того, виконання зобов'язань відповідача ОСОБА_4 за договором позики забезпечено іпотекою нерухомого майна (нежитловою будівлею (готель курортного типу 3А) загальною площею 1021,2 кв.м. та земельною ділянкою площею 0,0983 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування об'єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, комерційна діяльність (обслуговування готелю), яке знаходиться по АДРЕСА_2, на підставі договору іпотеки від 31 липня 2013 року, укладеного між позивачем ОСОБА_2 (іпотекодержателем) та третьою особою - товариством з обмеженою відповідальністю «Андрол» (іпотекодавцем).

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 03 грудня 2014 року було забезпечено позов ОСОБА_2 у даній справі шляхом накладення арешту на будівлю виробничого корпусу АДРЕСА_1 і цей арешт є чинним на момент вирішення даного питання, чого не заперечила сторона апелянта.

Враховуючи викладені вище обставини й те, що необхідність забезпечення позову у даній справі представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 у своїй заяві від 22 квітня 2016 року про забезпечення позову обґрунтовувала лише зміною власника будівлі виробничого корпусу АДРЕСА_1 з ОСОБА_4 на ОСОБА_8 за рішенням приватного нотаріуса Барбуляк Х.М., прийнятого до того ж на підставі рішення Франківського районного суду м.Львова від 16 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_8 про визнання недійсним договору дарування вказаної будівлі, укладеного 30 грудня 2004 року між нею та ОСОБА_4, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем ОСОБА_2 не доведено факту існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення його позову на момент вирішення даного питання, оскільки обтяження та заборони щодо вказаного вище нерухомого майна, в тому числі й будівлі виробничого корпусу АДРЕСА_1, є чинними, а про наявність іншого нерухомого та рухомого майна, яке б належало на праві власності ОСОБА_4 і за рахунок якого позивач мав би намір виконати можливе рішення суду про задоволення його позовних вимог, він не називає і такі відомості у виділених матеріалах справи відсутні.

Крім того, скасування вжитих заходів забезпечення позову оскаржуваною ухвалою суду не позбавляє позивача ОСОБА_2 права знову звернутись до суду із заявою про забезпечення позову за наявності для того правових підстав.

Таким чином, при вирішенні даного питання судом не було порушено норм процесуального закону, які б були підставою для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1, 313, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3відхилити.

Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 29 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Береза В.І.

Штефаніца Ю.Г.