Справа № 126/3733/15-ц Провадження № 22-ц/772/2586/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 20 Доповідач Береговий О. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого судді Берегового О.Ю.,

суддів Денишенко Т.О., Луценка В.В.,

за участі секретаря Топольської В.О.,

позивача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4 виробничого побутово-торговельного товариства з обмеженою відповідальністю «Бершадь-побутсервіс» ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6 сільської ради Бершадського району, ОСОБА_4 виробничого побутово-торговельного товариства з обмеженою відповідальністю «Бершадь-побутсервіс» про визнання права власності в порядку набувальної давності та зустрічним позовом ОСОБА_4 виробничого побутово-торговельного товариства з обмеженою відповідальністю «Бершадь-побутсервіс» до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 виробничого побутово-торговельного товариства з обмеженою відповідальністю «Бершадь-побутсервіс» на рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 24 травня 2016 року,

встановила:

Позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_6 сільської ради Бершадського району, ОСОБА_4 виробничого побутово-торговельного товариства з обмеженою відповідальністю "Бершадь побутсервіс" про визнання права власності.

З врахуванням змінених вимог, мотивував їх тим, що 16.09.1991 року на підставі договору купівлі-продажу він придбав у ОСОБА_4 об'єднання побутового обслуговування 17/100 частини нежитлової будівлі, загальною площею 549,4 кв.м, а саме: 1/2 частину вестибюлю № 1, приміщення № 20, приміщення № 19, коридор № 16 та приміщення № 17, загальною площею 91,37 кв.м, що знаходяться по вул. Шевченка 75А в с. Велика Киріївка Бершадського району Вінницької області.

Укладення договору підтверджується актом прийому-передачі майна, прибутковою накладною та касовим ордером. Сторони правочину домовились щодо усіх істотних умов договору, тобто відбулось повне виконання договору. При цьому договір купівлі-продажу ними в нотаріальній конторі не посвідчувався, тобто законним чином не оформили право власності.

Вищевказаними приміщеннями він увесь час з 1991 року користувався і продовжує відкрито, добросовісно та безперервно володіти та користуватись, доглядає та утримує їх, постійно робить поточний ремонт, укладено договори електропостачання до них. Частина приміщень функціонує як аптека, частина як склад для видачі продуктів. Оренда приміщень зайнятих аптекою оформлена договорами.

Зважаючи на викладене, просив визнати за ним право власності на нерухоме майно за набувальною давністю, яке він придбав, але нотаріально не оформив на підставі договору купівлі-продажу, а саме 17/100 частини нежитлової будівлі бувшого побутового комбінату, загальною площею 549,4 кв.м, а саме: 1/2 частина вестибюлю № 1, приміщення № 20, приміщення № 19, коридор № 16 та приміщення № 17, загальною площею 91,37 кв.м, що знаходяться по вул. Шевченка 75А в с. Велика Киріївка Бершадського району Вінницької області.

Бершадське виробниче побутово-торговельне товариство з обмеженою відповідальністю "Бершадь побутсервіс" звернулося до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спірне майно, мотивуючи його тим, що договір купівлі-продажу спірного майна від 16.09.1991 року, на який посилається ОСОБА_2, є нікчемним, при цьому товариство є правонаступником ОСОБА_4 державного комунального підприємства побутового обслуговування "Мрія", яке було утворене на базі ОСОБА_4 об'єднання побутового обслуговування.

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 24 травня 2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_6 сільської ради Бершадського району, ОСОБА_4 виробничого побутово-торговельного товариства з обмеженою відповідальністю "Бершадь побутсервіс" про визнання права власності в порядку набувальної давності задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право приватної власності на нежитлові приміщення № 17 площею 16.56 кв.м, № 19 площею 15.26 кв.м та № 20 площею 27.25 кв.м, розташовані в приміщенні колишнього побутового комбінату А за адресою: с. Велика Киріївка Бершадського району Вінницької області вул. Т.Г.Шевченка 75А.

В іншій частині позову відмовлено.

В позові ОСОБА_4 виробничого побутово-торговельного товариства з обмеженою відповідальністю "Бершадь побутсервіс" до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно відмовлено.

Додатковим рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 22 червня 2016 року вирішено питання про розподіл судових витрат між сторонами у справі.

Не погоджуючись з рішенням суду, Бершадське виробниче побутове-торговельне товариство з обмеженою відповідальністю «Бершадь-побутсервіс» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування судом обставин справи, просило оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні первісного позову відмовити, натомість зустрічний позов задовольнити повністю.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача та представників сторін, перевіривши законність і обгрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані (пропуіцення строку позовної давності, тощо), що мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Умовами обґрунтованості є повне і всебічне з'ясування обставин, що мають значення для справи, доведеність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність висновків суду обставинам справи.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 16.09.1991 року між ОСОБА_4 об'єднанням побутового обслуговування з одного боку, як продавцем, та ОСОБА_2, як покупцем було укладено договір купівлі-продажу комплексно-приймального пункту в с. Велика Киріївка по вул. Леніна 75А, загальною площею 91,37 кв.м. Договір купівлі-продажу в нотаріальній конторі не посвідчувався.

Відповідно до акту прийому-передачі майна від 16.09.1991 року начальник ОСОБА_4 райпобутоб'єднання ОСОБА_7 передав, а ОСОБА_2 прийняв майно в слідуючому складі: комплексно-приймальний пункт вартістю 17600 крб., площею 91,37 кв.м, а саме: вестибюль - 15,26 кв.м, коридор - 17,24 кв.м, кімнати - 27,25 кв.м, 15,26 кв.м, 16,36 кв.м.

Суд першої інстанції, задовольняючи первісний позов, застосував до спірних правовідносин ст.344 ЦК України, при цьому виходив з того, що ОСОБА_2 добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується нежитловими приміщеннями № 17 площею 16.56 кв.м, № 19 площею 15.26 кв.м та № 20 площею 27.25 кв.м, які розташовані в приміщенні колишнього побутового комбінату А за адресою: с. Велика Киріївка Бершадського району Вінницької області вул. Т.Г.Шевченка 75А.

Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновками з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом (положення ч. 1 ст. 344 ЦК України).

Положення щодо набувальної давності закріплені у ЦК України, зокрема, як первісний спосіб набуття права власності, оскільки права набувача залежать не від волевиявлення попереднього власника, а від сукупності обставин, зазначених у ч. 1 ст. 344 ЦК України - добросовісності заволодіння, відкритості та безперервності подальшого володіння річчю протягом певного строку.

З урахуванням зазначеного, для правильного вирішення спору, пов'язаного з правом власності в силу набувальної давності, слід належним чином встановлювати обставини, що мають значення для справи, та враховувати зокрема наступне:

- задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі ст. 344 ЦК України можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння;

- за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено;

- відлік строку набувальної давності починається з моменту заволодіння нерухомим майном; у випадку коли володілець заволодів майном на підставі певного договору з його власником, строк набувальної власності обчислюється з моменту спливу строку позовної давності.

Також, пунктом 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5«Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав судам роз'яснено, що при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Виходячи зі змісту викладеного, обставинами, які мають значення для справи, і які у відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України повинен довести саме позивач є: законний об'єкт володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння).

Так, однією з підстав що підтверджує добросовісність заволодіння спірним майном, ОСОБА_2 зазначає договір купівлі продажу комплексно-приймального пункту в с. Велика Киріївка по вул. Леніна 75А, загальною площею 91,37 кв.м. від 16.09.1991 року, укладений між ОСОБА_4 об'єднанням побутового обслуговування з одного боку, як продавцем, та ОСОБА_2, як покупцем.

Однак, як зазначено вище, застосування набувальної давності передбачає відсутність титулу (підстави) для виникнення права власності в момент захоплення (заволодіння) чужою річчю.

Таким чином, враховуючи, що позивач, як підставу для задоволення позову зазначає, що спірну частину нежитлової будівлі він отримав на підставі договору купівлі-продажу, тобто підставно, що виключає можливість застосування набувальної давності, положення ст. 344 ЦК України до спірних відносин застосуванню не підлягають, а тому в задоволенні позову ОСОБА_2 слід відмовити.

Разом з тим, колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 виробничого побутово-торговельного товариства з обмеженою відповідальністю «Бершадь-побутсервіс» за відсутності доказів в розумінні ст. 57 ЦПК України, які б підтверджували те, що воно є правонаступником ОСОБА_4 державного комунального підприємства побутового обслуговування "Мрія" та відповідно власником спірного майна, тобто за відсутності правових підстав для визнання за ним права власності на перелічене майно.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_4 виробничого побутово-торговельного товариства з обмеженою відповідальністю «Бершадь-побутсервіс» підлягає частковому задоволенню, рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 24 травня 2016 року скасуванню в частині часткового задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_6 сільської ради Бершадського району, ОСОБА_4 виробничого побутово-торговельного товариства з обмеженою відповідальністю «Бершадь-побутсервіс» про визнання права власності в порядку набувальної давності та ухваленню нового рішення в цій частині про відмову в задоволенні позову. В решті рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на викладене, додаткове рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 22 червня 2016 року про стягнення з ОСОБА_4 виробничого побутово-торговельного товариства з обмеженою відповідальністю «Бершадь-побутсервіс» на користь ОСОБА_2 481,15 грн. судового збору за подання позовної заяви, в звязку з задоволенням судом першої інстанції його позову, також підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 виробничого побутово-торговельного товариства з обмеженою відповідальністю «Бершадь-побутсервіс»задовольнити частково.

Рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 22 червня 2016 року в частині часткового задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_6 сільської ради Бершадського району, ОСОБА_4 виробничого побутово-торговельного товариства з обмеженою відповідальністю «Бершадь-побутсервіс» про визнання права власності в порядку набувальної давності скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В решті рішення залишити без змін.

Додаткове рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 22 червня 2016 року скасувати.

Рішення Апеляційного суду Вінницької області набирає законної сили з моменту його проголошення, і може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підпис/ /підпис/

З оригіналом вірно: ОСОБА_8