Справа №578/1178/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1530/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Хвостика С. Г. , Околота Г. М.

за участю секретаря судового засідання Чуприни В.І. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 04 серпня 2016 року

у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

22 грудня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з вищезазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що 22 жовтня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3, був укладений договір № б/н, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Так як ОСОБА_3 порушив взяті на себе зобовязання за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача заборгованість, яка станом на 31.10.2015 року становить 13812,79 грн. та складається: із заборгованості за кредитом в сумі 1489,09 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами 8389,76 грн., заборгованості за пенею та комісією 2800 грн., штрафу 500 грн. (фіксована частина), штрафу 633,94 грн. (процентна складова).

Рішенням суду від 04 серпня 2016 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову. В доводах апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду є незаконним, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, за недоведеністю обставин, що мають значення та невідповідності висновків суду обставинам справи. Зазначає, що відповідно до анкети-заяви між сторонами виникли кредитні правовідносини, відповідач отримав кредитну картку та скористався кредитними коштами, починаючи з 22.10.2012 року, що вбачається з розрахунку заборгованості та виписки по рахунку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_4, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не довів позов належними та допустимими доказами. Зокрема, суду не надано правочин на оформлення та відкриття кредитної картки, докази про отримання кредитної картки відповідачем, докази на підтвердження повноважень спеціаліста по кредитам укладати від імені Банку договори, докази про ознайомлення відповідача з правилами надання банківських послуг.

Проте повністю погодитись з висновками суду першої інстанції не можна, так як суд дійшов їх з порушенням норм матеріального та процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 22 жовтня 2012 року між сторонами укладено кредитний договір, шляхом оформлення й підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, за яким відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 300 грн. на платіжну картку № 413501, термін дії якої до 06/2016 року. Отримання відповідачем платіжної картки у відділенні банку підтверджується також його фотознімком разом з карткою «Кредитка Універсальна» (а. с. 65-66, 153).

Відповідно до виписки з кредитної картки ОСОБА_3 22 жовтня 2012 року банк збільшив кредитний ліміт по ній до 1500 грн. В період з 22 жовтня 2012 року по 19 лютого 2013 року відповідач користувався кредитними коштами, зокрема отримував кредитні кошти в банкоматі (22.10.2012 р.; 25.10.2012 р.; 30.10.2012 р.;25.12.2012 р.; 08.01.2013 р.) та розраховувався платіжною карткою в магазині (22.10.2012 р.; 19.02.2013 р.), 28 листопада 2012 року він також здійснював повернення кредитних коштів (а. с. 67-69, 94).

З наданих позивачем розрахунків слідує, що станом на 31 жовтня 2015 року розмір заборгованості ОСОБА_3 перед банком становив 13812,79 грн.: кредит в сумі 1489,09 грн., проценти за користування кредитними коштами 8389,76 грн., пеня та комісія 2800 грн., штраф 500 грн. (фіксована частина), штраф 633,94 грн. (процентна складова) (а. с. 3).

Враховуючи зазначені обставини та наявні в матеріалах справи докази, є помилковим висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не надано доказів укладення з відповідачем кредитного договору. А тому на підставі ст. ст. 526, 527, 1049, 1054 ЦК України з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість по тілу кредиту у розмірі 1489,09 грн.

Розрахунки щодо нарахування процентів за користування кредитом, пені та комісії, а також штрафів, позивач обґрунтовує умовами, викладеними у довідці та Умовами і правилами надання банківських послуг.

Проте довідка та зазначені умови і правила всупереч вимогам ст. ст. 207, 1055 ЦК України та ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» позичальником не підписані й оригінали цих документів кредитором відповідачеві передані не були, у звязку з чим їх не можна вважати складовою частиною укладеного сторонами кредитного договору.

Така правова позиція викладена і у постановах Верховного Суду України № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року, № 6-240цс14 від 11 лютого 2015 року, № 6-698цс15 від 10 червня 2015 року та № 6-757цс 15 від 01 липня 2015 року.

Крім того в анкеті-заяві, яку підписав ОСОБА_3, зазначено, що при оформленні платіжної картки «Кредитка Універсальна» або карти Gold Памятку, яка містить тарифи і основні умови кредитування отримав і ознайомився з її змістом під підпис (а. с. 66). Проте документ, який би засвідчував отримання відповідачем під підпис Памятки, яка містить тарифи і основні умови кредитування, позивачем суду також не надано.

Наявність у відповідача обовязку щодо сплати процентів передбачена ч. 1 ст. 1054 ЦК України. Проте, враховуючи зазначені обставини, їх розмір, у даному випадку має обраховуватися, виходячи з положень ч. 1 ст. 1048, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, за якими якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Останнє отримання кредитних коштів відповідачем та виникнення заборгованості по тілу кредиту в сумі 1489,09 грн. відбулося 26.02.2013 року.

Звідси розмір процентів за період з 01 березня 2013 року по 31 жовтня 2015 року, що підлягають стягненню з відповідача, виходячи із суми заборгованості 1489,09 грн., облікової ставки НБУ та кількості днів прострочення за спірний період становить 560,73 грн., що розраховано наступним чином:

За період з 01.03.2013 р. по 09.06.2013 р. (ставка НБУ 7,5%, кількість днів 101) -30,90 грн.;

з 10.06.2013 р. по 12.08.2013 р. (ставка НБУ 7%, кількість днів 64) - 18,27 грн.;

з 13.08.2013 р. по 14.04.2014 р.(ставка НБУ 6,5%, кількість днів 245) 64,94 грн.;

з 15.04.2014 р. по 16.07.2014 р. (ставка НБУ 9,5%, кількість днів 93) - 36,04 грн. ;

з 17.07.2014 р. по 12.11.2014 р. (ставка НБУ 12,5%, кількість днів -119) 60,67 грн.;

з 13.11.2014 р. по 05.02.2015 р.(ставка НБУ 14%, кількість днів 85) 48,55 грн.;

з 06.02.2015 р. по 03.03.2015 р.(ставка НБУ 19,5%, кількість днів 26) 20,68 грн.;

з 04.03.2015 р. по 27.08.2015 р.(ставка НБУ 30%, кількість днів 177) 216,63 грн.;

з 28.08.2015 р. по 24.09.2015 р.(ставка НБУ 27%, кількість днів -28) 30,84 грн.;

з 25.09.2015 р. по 29.10.2015 р.(ставка НБУ 22%, кількість днів 35) 31,41 грн.;

з 30.10.2015 р. по 31.10.2015 р.(ставка НБУ 22%, кількість днів 2) 1,80 грн.,

а всього 560,73 грн.

Щодо стягнення з ОСОБА_3 пені та комісії, штрафу (фіксована складова), а також штрафу (процентна складова), то його слід визнати безпідставним, оскільки сама анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг таких умов не містить, а інших угод з цього приводу між сторонами, як зазначалося вище, укладено не було.

Отже, рішення суду на підставі п. п. 3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 22.10.2012 року у розмірі 2049,82 грн.

На підставі ст. 88 ЦПК України пропорційно задоволеним позовним вимогам з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору: за розгляд справи в суді першої інстанції 180,75 грн., за апеляційний розгляд справи 198,83 грн., всього 379,58 грн.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п. 2; 309 ч. 1 п. п. 3, 4; 313-314; 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 04 серпня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 22.10.2012 року в розмірі 2049,82 гривень, а також судові витрати в сумі 379,58 гривень.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -