АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 6-271/09Головуючий у 1-й інстанції Очеретяний Є.В.
Провадження № 22-ц/789/584/16 Доповідач - Ткач З.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ткача З.Є.

суддів - Демкович Ю. Й., Шевчук Г. М.,

при секретарі - Шмигельська І.З.

з участю сторін - ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 грудня 2009 року у справі за поданням Першого відділу Державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон,-

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2009 року в.о. начальника першого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції звернувся в суд з поданням до суду про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон.

Вимоги обґрунтовував тим, що на виконанні Першого відділу Державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції знаходиться виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 в солідарному порядку на користь ВАТ КБ Надра заборгованості за договором у сумі 105893 грн 59 коп. та 1181 грн 49 коп. сплачених судових витрат.

Боржник ухиляється від виконання виконавчого документа, на виклики державного виконавця не з'являється.

У зв'язку з цим просив суд вжити заходів для забезпечення виконання виконавчого листа.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 09 грудня 2009 року вирішено:

Подання задовольнити.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код 8 до виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 25 березня 2009 року згідно виконавчого листа №2-589/2009 від 27.04.2009 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 09 грудня 2009 року та відмовити у задоволенні подання, посилаючись на те, що ухвала є необґрунтованою, незаконною, ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Оскільки він не був присутній під час проведення судового засідання при прийнятті ухвали щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, суд не з'ясував всі обставини, що мають значення для справи, та прийшов до висновків, які не відповідають фактичним обставинам справи, зокрема, суд без належних доказів встановив факт його ухилення від виконання зобов'язань по погашенню заборгованості.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та межах позовних вимог, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з положеннями ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно свою власну. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Згідно ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом

У відповідності до ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України громадянинові України, який має паспорт, може бути відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобов'язання.

За приписами п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням;

Таким чином, основною і єдиною підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України є його ухилення від виконання зобовязань.

Встановлено, що згідно виконавчого листа №2-589/2009 від 25 березня 2009 року, виданого на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду від 25 березня 2009 року, з ОСОБА_1 в солідарному порядку стягнуто користь ВАТ КБ Надра заборгованості за договором у сумі 105893 грн 59 коп. та 1181 грн 49 коп. сплачених судових витрат.

Задовольняючи подання в.о. начальника Першого відділу Державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції та тимчасово обмежуючи ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції виходив з того, що добровільно вказані кошти боржник не сплачує і на виклики та офіційну попередження державного виконавця він не реагує.

На підставі цього суд прийшов до висновку про ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

З цим висновком колегія суддів не погоджується.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, в.о. начальник Першого відділу Державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції не надав суду доказів того, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду, що він викликався до виконавчої служби і що ухилявся від сплати боргу.

До подання не долучено жодних доказів, з яких можливо було б зробити висновок, що мало місце ухилення ОСОБА_1 від виконання рішень суду, яке полягає в тому, що він вчиняє будь-які свідомі дії, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні при тому, що виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Відсутні такі відомості і в змісті подання.

Тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх на це підстав.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що ухвалу належить скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання державного виконавця ВДВС Тернопільського міського управління юстиції.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 312, 313, 315, 317, 377-1 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 грудня 2009 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання в.о. начальника Першого відділу Державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді :