Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №317/3432/15ц Головуючий у 1 інстанції: Гончаренко П.П.
Провадження № 22-ц/778/1434/16 Суддя-доповідач: Спас О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів: Бєлки В.Ю.,

Полякова О.З.,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4

на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 26 січня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи підприємця ОСОБА_5, Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» про розірвання Договору № ЗП 00003 від 26.08.2015 року та визнання дій незаконними, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до фізичної особи підприємця ОСОБА_5, ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» в особі голови правління банку Крашеннікової Н.А., відділення ПАТ в м. Запоріжжя про розірвання Договору № ЗП 00003 від 26.08.2015 року та визнання дій незаконними.

В позові зазначала, що ОСОБА_5 звернувся до неї з відповідним переліком послуг та запропонував скласти з ним договір для виконання робіт. Для оплати грошових коштів за надання послуг, він зробив пропозицію звернутися до відділення ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК», яке знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Лєрмонтова, 26 та отримати грошові кошти у кредит. ОСОБА_5 переконав її, що такі кошти можна отримати шляхом підписання відповідної заяви у відділенні ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК». ОСОБА_5 надав їй договір № ЗП 00003 для надання згоди про внесення в базу персональних даних, що на її думку не дозволено законодавством. 26.08.2015 року у відділенні ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» нею була підписана заява № A261RX156320171, відповідно до якої вона стала позичальником. Предметом даної заяви була оплата за товар згідно з переліком, який не передбачений в тому числі й в додатках до заяви. Крім того, заявою № A261RX156320171 від 26.08.2015 року було передбачено ремонтні роботи, але вона не отримала ані ремонтні роботи, ані будівельні матеріали та інструменти. 28.08.2015 року вона звернулась до відділення ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» з заявою про зупинення нарахування процентів за надання кредиту, але відповіді на її адресу від відділення ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» не надходило. Після чого вона знову направила на адресу ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» заяву, відповідь на яку надійшла їй в електронному та паперовому вигляді. Зміст заяви полягає в наступному: повернути кошти з рахунку основного відповідача на рахунок позивача, який був відкритий на підставі заяви № A261RX156320171 від 26.08.2015 року. В обґрунтування відповіді від 07.10.2015 року за № 20.1.0.0.0/7-151004/460 відповідач оформлення кредиту перейменував із заяви на кредитний договір. Обидві заяви були залишені без належної відповіді. У зв'язку з вищевикладеним просила суд договір № ЗП 00003 від 26.08.2015 року укладений між ОСОБА_3 та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_5 розірвати та визнати дії ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» в особі голови правління банку Крашеннікової Н.А. та дії Фізичної особи підприємця ОСОБА_5 незаконними у зв'язку з перерахуванням з розрахункового рахунку ОСОБА_3 на розрахунковий рахунок Фізичної особи підприємця ОСОБА_5 у ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» грошові кошти в сумі 7960 грн.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 26 січня 2016 року позов задоволено частково.

Договір № ЗП 00003 від 26.08.2015 року укладений між ОСОБА_3 та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_5 розірвано. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду в частині незадоволення інших позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В частині задоволення позовних вимог щодо розірвання договору № ЗП 00003 від 26.08.2015 року укладеного між ОСОБА_3 та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_5 рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржене, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 303 ЦПК України та роз'яснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року „Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" апеляційним судом не перевіряється.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4, представника ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» Якушева С.О., перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.08.2015 року між ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» та ОСОБА_3 укладений кредитно-заставний договір № A261RX156320171 шляхом підписання Заяви Позичальника, Довідки про умови кредитування А-Банку та сукупну вартість споживчого кредиту і Графіку погашення кредиту.

Згідно умов цього договору ОСОБА_3 отримала строковий кредит у сумі 8905,65 грн. на строк 12 місяців по 25.08.2016 року включно, з умовою сплати відсотків за його користування у розмірі 0,12% річних на суму залишку заборгованості по кредиту та щомісячної винагороди/комісії за надання фінансового інструменту у розмірі 356,23 грн.

В пунктах 14, 16, 17 Заяви на отримання кредиту Позичальник зазначила, що своїм підписом підтверджує факт надання повної інформації про умови кредитування в ПАТ "АКЦЕНТ-БАНК". Згодна, що ця Заява разом із запропонованими ПАТ "АКЦЕНТ-БАНК" Умовами та правилами, що розміщені на сайті банку, Тарифами складає між Позичальником та Банком кредитно-заставний договір. Своїм підписом підтвердила, що отримав/зобов'язуюсь отримати товар згідно з рахунком-фактурою № б/н від 26.08.2015 р. у повному обсязі. Товар та/або інше майно Позичальника є предметом застави та відповідно до Умов та правил забезпеченням зобов'язань.

Відповідно до п. 2.7.4.1.1, 2.7.4.1.2 Умов та правил Банк зобов'язався надати Позичальнику шляхом перерахування коштів на рахунок підприємства, який зазначений у пункті 10 Заяви Позичальника. Позичальник доручив Банку без додаткового погодження здійснювати списання та перерахування кредитних коштів з кредитного рахунка на користь підприємства та Банка на рахунки, що вказані у Заяві.

Надання позичальникові кредитних коштів Банком підтверджується копіями меморіальних ордерів.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 212 - 215 ЦПК України належно оцінив надані сторонами докази, виконав вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно з законом, вирішивши питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин і дійшов вірного висновку про відмову у задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» про визнання незаконними дій щодо укладення кредитного договору.

Є правильним висновок рішення суду першої інстанції, що між ОСОБА_3 та ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» існують кредитні правовідносини, які виникли 26.08.2015р. на підставі укладеного між сторонами кредитно-заставного договору №А261КХ156320171.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», якою забороняється банкам вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої або пов'язаної особи банку не мають свого підтвердження.

Позивачем не наведено обставин на підтвердження пов'язаності банку та ФОП ОСОБА_5, а також не надано доказів таких обставин.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності факту укладання кредитного договору спростовуються наявними у справі письмовими доказами, наданими позивачем. А саме, кредитно-заставний договір № A261RX156320171, укладений шляхом підписання Заяви Позичальника, що містить необхідні за законом реквізити кредитного договору та має зазначення, що один примірник оригіналу договору отриманий позивачем ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності конкретизації заставного майна не свідчать про недійсність договору або незаконні дії банку.

При цьому колегія суддів виходить з правил ст. 204 ЦК України, якою визначено принцип презумпції правомірності правочину і вказано, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Інші доводи апеляційної скарги щодо невідповідності рішення суду нормам процесуального права не мають свого підтвердження.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та для постановляння нового рішення по справі

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 26 січня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: