Якимівський районний суд Запорізької області
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Справа № 330/563/16-ц
"23" червня 2016 р. Якимівський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого - судді Нестеренко Т.В.,
при секретарі Корнієнко М.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Якимівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,
Позивач, ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що третього грудня 2013 року між громадянкою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, та громадянкою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, було укладено договір. В пункті 4. даного договору сторони дійшли згоди, що ОСОБА_3 сплачує ОСОБА_1 8200 гривень 00 коп. за погодженим сторонами в даному договорі обмінним курсом продажу долара США (8,20 гривень за долар США), що становить 1000 доларів США за утримання житлового будинку, що с об»єктом основного договору, рівними частками по 1640 грн. 00 коп. щомісяця починаючи з грудня 2013 року по квітень 2014 року не пізніше останнього дня відповідного місяця. Після укладення даного договору ОСОБА_3 взяла на себе грошове зобов"язання. Умови договору відповідачем було порушено, так-як жодної суми, зазначеної в пункті 4 даного договору, не було сплачено. У статі 610 ЦК України чітко сказано, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі статтею 611 ЦК України про правові наслідки порушення зобов'язання, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання;
3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. У відповідності до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно даних Держкомстату України, індекс інфляції має таке значення: травень 2014-103,80; червень 2014-101,00; липень 2014-100,40; серпень 2014 - 100,80; вересень 2014- 102,90; жовтень 2014- 102,40; листопад 2014- 101,90; грудень 2014 - 103,00 січень 2015- 103,10; лютий 2015 - 105,30; березень 2015- 110,80; квітень 2015- 114,00; травень 2015 - 102,20; червень 2015- 100,40; липень 2015-99,00; серпень 2015-99,20; вересень 2015 - 102,30; жовтень 2015-98,70; листопад 2015- 102,00; грудень 2015- 100,70; січень 2016- 100,90; лютий 2016- 99,60. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума невиконаного грошового зобов'язання у розмірі 8200 грн. (вісім тисяч двісті гривень) на утримання житлового будинку, що є об'єктом Основного договору, інфляційні витрати - 5657,65 грн., та 3% річних від простроченої суми, що складає 452,00 грн. На підставі ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Вважає, що після отримання копії позовної заяви, ОСОБА_3 спробує приховати наявне в неї майно, щоб отримати можливість ухилитись від сплати суми боргу. Її думка обґрунтовується тим, що ОСОБА_3 тривалий час не виконує свої зобов'язання, самостійно з нею жодного разу не зв'язувалася, пояснень не надавала. На її телефонні дзвінки не відповідає. Таким чином просить стягнути з ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 8200 гривень (Вісім тисяч двісті грн. 00 коп.); Стягнути з ОСОБА_3 на її користь інфляційні витрати у розмірі 5657,65 гривень (П'ять тисяч шістсот п'ятдесят сім грн. 65 коп.), 3% річних від простроченої суми у розмірі 452 гривень (Чотириста п'ятдесят дві грн. 00 коп.); Стягнути з ОСОБА_3 на її користь судові витрати у розмірі 2000 гривень (дві тисячі грн.); З метою забезпечення позову, накласти арешт на майно ОСОБА_3.
До судового засідання позивач надав на адресу суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій зазначив, що свої позовні вимоги, визначені в позовній заяві, підтримує в повному обсязі. Однак, відповідно до ч. 2 ст. 31 ЦПК України позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог. Користуючись цим правом вважаю за необхідне уточнити свої позовні вимоги. Так, ОСОБА_3 не виконуючи умови договору, не виплачувала суми зазначені в договорі, які мали бути витрачені позивачкою на утримання будинку, який є предметом укладеного договору. Саме цим їй було нанесено матеріальну шкоду у розмірі 8200 (вісім тисяч двісті) грн. Через те, що виплат ОСОБА_3 не проводилось, вона повинна була самостійно вирішувати питання де взяти гроші на утримання будинку, вона не могла продати цей будинок через те, що між ними був укладений договір. Всі ці обставини гнітюче діяли на неї протягом всього часу з моменту укладення договору і по сьогоднішній день. Через ці переживання вона стала дратівливою, пригніченою та стурбованою. Постійно думаю про обов'язок утримання цього будинку, тож не може ні на чому зосередитись. Всі вищеперераховані проблеми, які витікають з заборгованості ОСОБА_3 негативно впливають на її психологічний стан та на її стосунки з іншими людьми, що лише погіршує її психологічний стан і завдає їй ще більших моральних страждань. Тож вона була вимушена неодноразово звертатись до психолога та невропатолога для отримання психологічної допомоги у стабілізації свого психологічного стану. Останній візит до невропатолога відбувся 27.05.16 року, що підтверджується довідкою № 488 від 27.05.2016 року. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в правах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 вересня 1995р., під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явиш, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ст.23. Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Також ч. 3 ст. 23 ЦКУ зазначає що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Згідно зі ст. 1167 ЦКУ та п. 5 Постанови Пленуму ВСУ „Про судову практику в правах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 вересня 1995 р. моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Не виконуючи свої обов'язки за договором, ОСОБА_3 діяла з прямим умислом, Позивачка оцінює моральну шкоду, завдану їй ОСОБА_3 у зв'язку з невиконанням нею обов'язків за договором у розмірі 5000 (десять тисяч) гривень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-відеозаписів, висновків експертів. Наслідки значних моральних страждань підтверджуються діагнозом, який відображений в довідці № 488 виданою КУ «Запорізька міська багатопрофільна клінічна лікарня № 9» від 27.05.2016 року та квитанціями про придбання численних заспокійливих засобів. Таким чином просить стягнути з ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 8200 гривень (Вісім тисяч двісті грн. 00 коп.); Стягнути з ОСОБА_3 на її користь інфляційні витрати у розмірі 5657,65 гривень (П'ять тисяч шістсот п'ятдесят сім грн. 65 коп.), та 3% річних від простроченої суми у розмірі 452 гривень (Чотириста п'ятдесят дві грн. 00 коп.); Стягнути з ОСОБА_3 на її користь витрати, понесені ОСОБА_1 на отримання правової допомоги у розмірі 6000 грн. (шість тисяч гривень); Стягнути з ОСОБА_3 на її користь, відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 (п'ять тисяч) грн. Окрім того, стягнути з ОСОБА_3 на її користь додатково, судові витрати у розмірі 2000 гривень.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримав викладені в позові вимоги та просив задовольнити їх в повному обсязі.
Належним чином викликаний відповідач ОСОБА_3 до суду не з»явилась, причини неявки суду не повідомила, в зв»язку з чим суд ухвалив слухати справу за відсутності відповідача по справі. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Небажання відповідача надавати докази, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, а саме: відповідно до попереднього договору від 03.12.2013 року сторони дійшли згоди, що ОСОБА_3 сплачує ОСОБА_1 8200 гривень 00 коп. за погодженим сторонами в даному договорі обмінним курсом продажу долара США (8,20 гривень за долар США), що становить 1000 доларів США за утримання житлового будинку, що с об»єктом основного договору, рівними частками по 1640 грн. 00 коп. щомісяця починаючи з грудня 2013 року по квітень 2014 року не пізніше останнього дня відповідного місяця. Після укладення даного договору ОСОБА_3 взяла на себе грошове зобов"язання. Умови договору відповідачем було порушено, так-як жодної суми, зазначеної в пункті 4 даного договору, не було сплачено (а.с.27-28). Відповідно до договору про надання юридичних послуг ( а.с. 5-6, 25-26), ОСОБА_2 позивачем було понесено витрати на отримання правової допомоги. Відповідно до довідки КУ «Запорізька міська багатопрофільна клінічна лікарня № 9» за № 488 та копії квитанцій ( а.с.60-62), позивач знаходиться під наглядом та на лікуванні в 9-й міській клінічній лікарні. Відповідно до поштових повідомлень, відповідач викликалась до судових засідань належним чином (а.с.33,3536,50,65,68).
Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання.
Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Оскільки позовні вимоги, законні, обґрунтовані, підтвердженні наявними у справі доказами, вони підлягають задоволенню та частковому задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача відшкодування моральної шкоди.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 16, 23, 509, 610, 611, 625 ЦК України, ст.ст. 3, 5, 10, 11, 60, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Якимівський районний суд Запорізької області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Т.В. Нестеренко