Провадження № 2/537/69/2016
Справа № 537/4406/15-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.02.2016 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача адвоката ОСОБА_2, відповідачів: ОСОБА_3, ОСОБА_4, при секретарі Чернявській А.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про розірвання договору довічного утримання, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, якою просила ухвалити рішення про розірвання договору довічного утримання, укладеного 15.09.2008 року між нею та ОСОБА_3; скасування державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1, оформлену на імя ОСОБА_3 за договором довічного утримання та визнання права власності на дану квартиру за нею; стягнення з відповідача судових витрат.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що 15.09.2008 року між нею та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір довічного утримання, відповідно до умов якого останній взяв на себе зобовязання довічного матеріального забезпечення у вигляді проживання в гідних умовах, належного прибирання приміщення її помешкання, підтримування її особистої гігієни, належного медичного догляду, необхідної допомоги, дієтичного харчування, своєчасних оглядів лікарів та визначена сума грошового утримання у розмірі 700 грн. щомісяця. За позивачем збереглось право безкоштовного довічного проживання у згаданій у даному договорі квартирі. При цьому остання прийняла на себе зобовязання щодо передачі займаної нею квартири у власність відповідача. Крім спірної квартири, позивач має у власності земельну ділянку з деревяним будиночком, який не ввійшов у договір довічного утримання, але відповідач користувався ним як своєю власністю та без відома позивача передав на користування стороннім особам. Позивач зазначила, що ОСОБА_3 порушує взяті на себе обовязки, передбачені договором довічного утримання, у звязку з чим ОСОБА_1 вимушена самостійно платити за комунальні послуги, прибирати, купувати продукти харчування. Протягом семи років з моменту укладення договору відповідач не доглядав за нею та жодного разу не потурбувався про її стан здоровя.

Позивач ОСОБА_5, її представник адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили, при цьому зазначили, що твердження відповідача не відповідають дійсності. Оскільки ОСОБА_1 є рідною бабусею ОСОБА_3, вона постійно стверджувала, що від нього їй нічного не потрібно, грошей не брала. Відповідач ОСОБА_3 замінив у квартирі сантехніку, відремонтував балкон, встановив на вікнах ґрати. З липня 2009 року ОСОБА_1 переїхала на проживання до свого співмешканця в с. Кривуші, однак там вони могли її відвідувати тільки завчасно попередивши. Разом з тим, земельною ділянкою та будинком у кооперативі «Польот» позивач в усній формі сама дозволила відповідачам користуватись. Після повернення позивача до своєї квартири, відповідач ОСОБА_4 постійно її відвідувала про приносила продукти харчування та пропонувала гроші на купівлю продуктів, однак ОСОБА_1 відмовлялась їх брати. Оригінал договору довічного утримання та технічний паспорт на квартиру були повернуті позивачу, після чого остання змінила замки у вхідних дверях.

Треті особи: представник Реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ Полтавської області та приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_6 в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, про причини неявки суд не повідомили, при цьому представником Реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ Полтавської області на адресу суду була завчасно направлена заява про розгляд справи без його участі.

Вислухавши пояснення сторін, покази свідків, вивчивши представлені докази по справі, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона по справі зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом достовірно встановлено, що 15.09.2008 року між ОСОБА_1 з однієї сторони, та ОСОБА_3 з другої сторони, був укладений Договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_6 Наслідком укладення договору стала державна реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_2.

Як вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого КП «Кременчуцьке МБТІ» від 07.10.2008 року, квартира за адресою: АДРЕСА_3 належить на праві власності ОСОБА_3Д, на підставі договору довічного утримання ВКР №766226 від 15.09.2008 року.

Згідно ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобовязується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Як вбачається зі ст. 749 ЦК України, у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Якщо обов'язки набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду спір має вирішуватися відповідно до засад справедливості та розумності.

Відповідно п. 5 спірного договору відповідач ОСОБА_3 зобовязався надавати ОСОБА_1 довічне матеріальне забезпечення у вигляді проживання у гідних умовах, належного прибирання приміщення її мешкання, підтримання її особистої гігієни, належного медичного догляду, необхідної допомоги, дієтичного харчування, своєчасних оглядів лікарів, харчування, сума грошового утримання визначена сторонами в розмірі 700 грн. щомісяця.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не виконує належним чином та в повному обсязі зобовязань, передбачених вищевказаним договором, що останній не заперечував в судовому засіданні.

Разом з тим, даний факт в судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13

У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, про які повідомили свідки. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання підтверджується і доповнюються іншими зібраними по справі доказами.

Згідно зі ст. 755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

На підставі перелічених нормативно-правових актів та досліджених доказів, суд встановив, що відповідач ОСОБА_3 не виконував своїх обов'язків за договором довічного утримання від 15.09.2008 року, оскільки фактично не забезпечив ОСОБА_1 довічним утриманням та доглядом, що виразилось у порушенні п.5 вищевказаного договору.

Таким чином встановлені обставини справи свідчать про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 шляхом розірвання договору довічного утримання, укладеного між сторонами 15.09.2008 року.

Крім цього суд вважає обґрунтованими вимоги ОСОБА_1 щодо визнання за нею права власності на квартиру АДРЕСА_4, внаслідок чого в цій частині вимоги позивача також підлягають задоволенню на підставі ч. 1 ст. 756 ЦК.

У звязку з викладеним суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред'явлено позов, і позивач не погоджується на її заміну, суд залучає до участі в справі іншу особу як співвідповідача з власної ініціативи. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Оскільки позивач звернулась з позовними вимогами до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, однак остання не є стороною спірного договору, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 у зв'язку з тим, що вона є неналежним відповідачем по даній справі.

Керуючись 10, 60, 212, 215 ЦПК України, ст. ст. 744, 745, 755, 756 ЦК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про розірвання договору довічного утримання задовольнити частково.

Розірвати договір довічного утримання, укладений 15.09.2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_5.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.О. Зоріна