Справа № 473/1146/16-ц
РІШЕННЯ

іменем України

"18" квітня 2016 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Старжинської О.Є., при секретарі судового засідання Ніколаєнко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенськ Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Прибужанівської сільської ради Вознесенського району про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом

ВСТАНОВИВ:

21.03.2016 року представник позивача ОСОБА_1 який є сином померлої 01.11.2013 року ОСОБА_3 і спадкоємцем за заповітом ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач-1), Прибужанівської сільської ради Вознесенського району (далі відповідач-2) про визнання права власності на нерухоме майно: житловий будинок №3, що розташований по провулку Українському в с. Прибужани Вознесенського району, земельну ділянку загальною площею 12,15га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована у межах території Прибужанівської сільської ради Вознесенського району в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача зазначав, що позивач прийняв спадщину відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, так як був зареєстрований та проживав з спадкодавцем на час відкриття спадщини, спадкодавець є власником вказаного житлового будинку на підставі свідоцтва про право власності виданого 26.12.1993 року виконавчим комітетом Прибужанівської сільської ради Вознесенського району, вказаної земельної ділянки на підставі Державного акту про право приватної власності на землю виданого 06.02.2001 року Прибужанівською сільською радою Вознесенського району на підставі рішення сесії №2 від 15.12.2000 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №20.

Посилаючись на те, що в нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки не були надані позивачем оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме майно (свідоцтво про право власності на житловий будинок, державний акт на право приватної власності на земельну ділянку) через їх втрату та відсутня можливість їх поновити, представник позивача просив позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.

Відповідач-1 в судове засідання не зявився повторно, судом належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив.

Представник відповідача-2 в судове засідання не зявився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності та про визнання позову.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що 01.11.2013 року померла ОСОБА_3. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку №3, що розташований по провулку Українському в с. Прибужани Вознесенського району, земельної ділянки загальною площею 12,15 га, яка складається з трьох земельних ділянок: ділянка №1 площею 9,72 га, ділянка №2 площею 0,51 га, ділянка №3 площею 1,92 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована у межах території Прибужанівської сільської ради Вознесенського району.

20 червня 2013 року на випадок своєї смерті спадкодавець залишив заповіт, яким заповів усе належне йому рухоме та нерухоме майно синові - ОСОБА_1, заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Прибужанівської сільської ради ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі № 70. Згідно з ч.2 ст. 1254 ЦК України заповіт, який складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, який він йому суперечить. З урахуванням викладеного судом при вирішенні цього спору до уваги приймаються саме зміст заповіту складеного 20.06.2013 року.

Позивач прийняв спадщину відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, так як був зареєстрований та проживав з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Із розяснення нотаріуса слідує, що перешкодою для отримання свідоцтва про право спадкування за заповітом є відсутність у позивача оригіналу правовстановлюючих документів на нерухоме майно (свідоцтво про право власності на житловий будинок, державний акт на право приватної власності на земельну ділянку) через втрату.

Зазначене право позивача підлягає захисту в судовому порядку шляхом постановлення рішення про визнання права власності по праву спадкування за заповітом, адже право власності на житловий будинок та земельну ділянку спадкодавцем ОСОБА_3 було набуте на законних підставах та з дотриманням порядку, встановленого законодавством.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

На підставі ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1 право власності по праву спадкування за заповітом на житловий будинок №3, що розташований по провулку Українському в с. Прибужани Вознесенського району, земельну ділянку загальною площею 12,15 га, яка складається з трьох земельних ділянок: ділянка №1 площею 9,72 га, ділянка №2 площею 0,51 га, ділянка №3 площею 1,92 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована у межах території Прибужанівської сільської ради Вознесенського району.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з часу проголошення рішення суду, а особами, які були відсутні в судовому засіданні, у той же строк з часу отримання копії рішення суду.

Суддя: О.Є. Старжинська