У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі суддів:

Амеліна В.І., КасьянаО.П., Попович О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про заміну сторони у виконавчому провадженні у справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») до ОСОБА_4, ОСОБА_5и про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_6, який діє від імені ОСОБА_4, на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 липня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2009 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Нікопольського районного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2010 року позов задоволено та стягнуто з відповідачів на користь банку у солідарному порядку заборгованість у розмірі 132 124 грн

26 коп. та вирішено питання про розподіл судових витрат. На підставі останнього було видано виконавчі листи, які було пред'явлено до виконання і державним виконавцем відкрито виконавче провадження.

У червні 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кей Колект» (далі - ТОВ «Кей-Колект») звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, обґрунтовуючи її тим, що 12 грудня

2011 року між банком та ним було укладено договір факторингу № 1, за умовами якого останньому було передано право вимоги до боржників за кредитним договором. Посилаючись на наведене, просив суд замінити сторону виконавчого провадження стягувача з ПАТ «УкрСиббанк» на

ТОВ «Кей-Колект».

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 липня 2013 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2016 року, заяву задоволено.

Замінено сторону стягувача з ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «Кей Колект».

У касаційній скарзі ОСОБА_6, який діє від імені ОСОБА_4, просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 378 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1, 2 частини першої статті

512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п'ятої статті 8 Закону України «Про виконавче провадження», статті 378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановляючи ухвалу про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із положень ч. 1 ст. 378 ЦПК України, згідно з якими у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що судами попередніх інстанцій правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, оскаржувані ухвали постановлені із додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами попередніх інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних рішень.

Крім того, у квітні 2016 року до ВССУ надійшло клопотання про зупинення виконання ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 липня 2013 року до закінчення касаційного розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суддя-доповідач у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду.

У задоволенні клопотання слід відмовити, оскільки підстави для зупинення виконання ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 липня 2013 року до закінчення касаційного провадження відсутні.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, який діє від імені ОСОБА_4, відхилити.

У задоволенні клопотання ОСОБА_6, який діє від імені ОСОБА_4 про зупинення виконання ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 липня 2013 року відмовити.

Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 липня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Амелін
О.П. Касьян О.В. Попович