Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О., Наумчука М.І.
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2015 року, -

вс т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики, який мотивувала тим, що 27 червня 2008 року уклала із ОСОБА_5 договір позики, надавши відповідачу 25 000 грн зі строком повернення через один рік до 27 червня 2009 року. Відповідач за межами строку, частково повернув борг 02 травня 2011 року в сумі 1 000 грн, та 25 листопада 2012 року в сумі 2 000 грн, всього повернувши 3 000 грн, але до теперішнього часу решту боргу в сумі 22 000 грн ОСОБА_5 не повернуто.

Враховуючи викладене, позивач просила стягнути з відповідача на свою користь суму основного боргу в розмірі 22 000,00 грн, три проценти річних в розмірі 7 448,59 грн, інфляційні нарахування в розмірі 17 701,00 грн, а також судовий збір.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 16 вересня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 22 000,00 грн боргу за договором позики від 27 червня 2008 року, 7 448,59 грн пені та 17 701,00 грн пені з урахуванням встановленого індексу інфляції за прострочку виконання грошового зобов'язання, 471,50 грн судового збору, а всього 47 621,09 грн.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2015 року рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 16 вересня 2015 року скасовано та ухвалено нове, яким відмовлено ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Так, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем визнано борг, оскільки згідно розписок від 02 травня 2011 року на суму 1 000 грн та 25 листопада 2012 року на суму 2 000 грн зобов'язання з простроченням терміну виконання було частково виконано на загальну суму 3 000 грн, які були повернуті позивачу. Крім того, відмовляючи в застосуванні наслідків спливу строку позовної давності, місцевий суд виходив з того, що відповідач частково повернувши кошти на користь позивача в рахунок сплати боргу за договором позики, перервав перебіг строку позовної давності.

Відповідно до положень ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Таким чином, апеляційним судом правильно не взято до уваги розписки від 02 травня 2011 року та 25 листопада 2012 року про повернення позивачу грошових коштів на загальну суму 3 000 грн, оскільки вони зберігались саме у позивача, при цьому в зазначених розписках не міститься підпису відповідача, в той час, як розписка про отримання відповідачем коштів від позивача у борг, містить підписи обох сторін договору позики.

Згідно статті 257 ЦК України позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Вирішуючи спір по суті, суд апеляційної інстанції, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_4 пропустила строк позовної давності, оскільки договір позики сторонами укладався на строк до 27 червня 2009 року, а позивач звернулась із вказаним позовом до суду 30 січня 2015 року, а тому правильно відмовив у задоволенні позову у зв'язку із спливом строку позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у справі.

Такі висновки суду апеляційної інстанції відповідають нормам матеріального і процесуального закону, а також встановленим обставинам справи.

Доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
С.О. Карпенко
М.І. Наумчук