АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 184/89/16-ц Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/814/К/16 інстанції - Коваль А.М.
Категорія 39 (1) Доповідач - Ляховська І.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2016 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Ляховської І.Є.

суддів - Барильської А.П., Михайлів Л.В.,

із секретарем - Євтодій К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі в порядку ст.197 ч. 2 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Приватний нотаріус ОСОБА_4, про продовження строків прийняття спадщини,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до ОСОБА_3 із вищевказаний позовом, в якому просила суд продовжити їй строк прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 на три місяці та зупинити видачу свідоцтва про спадщину. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_5, яка за життя ОСОБА_5 склала заповіт на позивача та ОСОБА_3 - рідну сестрою позивача. Згодом позивач від відповідача, що мати змінила заповіт вказавши єдиним спадкоємцем - ОСОБА_3 Позивач є інвалідом другої групи та має право на обов'язкову частку у спадщині, але у зв'язку з хворобою не мала можливості своєчасно звернутися до нотаріуса із відповідною заявою для прийняття спадщини.

Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення її позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на її думку, суд дійшов помилкового висновку про те, що строк для прийняття спадщини пропущено нею без поважних причин, не врахувавши, що вона проживає в місті Києві та на час відкриття спадщини не могла здійснювати поїздки за станом свого здоров`я.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5, після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно (а.с. 29).

За життя 25 червня 2006 року ОСОБА_5 склала заповіт, яким заповіла все належне їй майно своїм дочкам - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 6).

10 вересня 2009 року ОСОБА_5 змінила заповіт, згядно з яким усе належне їй майно заповіла ОСОБА_3 (а.с. 32).

12 березня 2015 року ОСОБА_3 звернулась до Приватного нотаріуса Орджонікідзевського міського нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 (а.с. 12, 22).

17 грудня 2015 року ОСОБА_3 видано свідоцтво про прийняття спадщини, яка складається з 1/2 частини земельної ділянки, площею 1,6350 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої на території Слобідської сільської ради Кагарлицього району Київської області (а.с. 53).

Позивач ОСОБА_2 є дочкою померлої ОСОБА_5 та, як інвалід 2 групи загального захворювання, у відповідності ст. 1241 ЦК України ЦК України, має право на обов'язкову частку у спадщині (а.с. 7, 8, 9).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 посилалась на те, що пропустила шестимісячний строк для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини з поважних причин.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини через недоведенність поважності причин пропуску шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Тобто, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Враховуючи викладене, правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Аналогічний правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа №6-85цс12) і в силу ст.214, 360-7 ЦПК Україну він має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при виборі та застосуванні правової норми до спірних правовідносин.

Отже, позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини підлягає задоволенню, якщо позивач надасть докази наявності поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини. Законодавство при цьому не встановлює перелік поважних причин, тому вони визнаються поважними на думку суду. Поважними слід визнавати такі причини, які з огляду на моральні норми суспільства виправдовують поведінку спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини.

При цьому, пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Так, поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини можна вважати: тривалу хворобу, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо.

Відповідно до узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування, затвердженого постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 01.03.2013 року № 6 "Про узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування", судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту проживання однією сім'єю, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_2 посилалась на те, що стан її здоров`я перешкоджав звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийнятття спадщини у встановлений законом строк, на підтвердження чого вона надала відповідні медичні документи.

Як убачається із довідки КНП "Консультативно-Діагностичний Центр" Подільського району м. Києва від 11 червня 2015 року, наданої позивачем, ОСОБА_2 за станом здоров'я було рекомендовано не підіймати важкого та не перебувати тривалий час на ногах (а.с. 4).

Згідно з консультативним висновоком алерголога КМ Клінічної лікарні №8 Київського міського алергологічного центру від 15 липня 2015 року ОСОБА_2 рекомендовано спостереження алерголога, гастроентеролога, ортопеда та уникати фізичних навантажень та перебувати у сільській місцевості у літній час (а.с.5).

Дослідивши зазначені докази, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що зазначені позивачем причини пропуску строку на звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не свідчать про неможливість подання нею цієї заяви у встановлений законом строк та не пов'язані із об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цієї дії і тому не можуть бути підставою для визначення їй додаткового строку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам діючого законодавства.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статей 11, 27, 60 ЦПК, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір.

На думку колегії суддів, наданих позивачем доказів недостатньо для підтвердження поважності причин, які перешкоджали позивачу звернутись із заявою про прийнятття спадщини у встановлений законом строк.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо неврахування судом того, що вона проживає в місті Києві та на час відкриття спадщини не могла здійснювати поїздки за станом свого здоров`я, не можуть бути взятими до уваги, оскільки згідно з п. 3.5 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, письмову заяву про прийняття спадщини та відмову від неї може бути надіслано поштою.

Однак ОСОБА_2 не надано доказів на підтвердження того, що стан її здоров'я перешкоджав реалізувати її право, як спадкоємця, шляхом направлення до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 через поштове відділення.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, надав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суду вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий І.Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

Л.В.Михайлів