Ухвала

іменем україни

26 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Висоцької В.С.,

суддів: Гримич М.К., Кафідової О.В.,

УмновоїО.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Флоринської сільської ради Бершадського району Вінницької області, Бершадської державної нотаріальної контори Бершадського району Вінницької областіпро визнання заповіту нікчемним; за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_3, Флоринської сільської ради Бершадського району Вінницької області, Бершадської державної нотаріальної контори Бершадського району Вінницької області про визнання скасованим заповіту, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Вінницької області від 18 грудня 2015 року,

встановила:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла

ОСОБА_7 За життя, а саме 8 квітня 2008 року остання склала заповіт, за умовами якого все своє майно заповіла йому. Позивач вчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак стало відомо про існування іншого заповіту від 10 березня 2011 року, посвідченого секретарем Флоринської сільської ради Бершадського району Вінницької області, яким ОСОБА_7 заповіла все своє майно

ОСОБА_4, ОСОБА_5 в рівних частках.

Вважав, що останній заповіт було посвідчено з порушенням вимог закону оскільки складений особою, яка не мала на це права та з грубим порушенням форми і порядку посвідчення заповіту, внаслідок чого даний заповіт є нікчемним.

У грудні 2014 року ОСОБА_4 і ОСОБА_5 звернулися до суду з зустрічним позовом, у якому просили визнати скасованим заповіт

від 8 квітня 2008 року, посилаючись на те, що заповіт, складений

ОСОБА_7 10 березня 2011 року скасовує попередній заповіт.

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від

10 вересня 2015 року заявлені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 позови залишені без задоволення .

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 18 грудня

2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано заповіт, складений 10 березня 2011 року від імені

ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчений секретарем Флоринської сільської ради Бершадського району Вінницької області, зареєстрованого в реєстрі за № 115, нікчемним. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про визнання заповіту ОСОБА_7, який складено10 березня 2011 року, нікчемним, апеляційний суд виходив із невідповідності його вимогам законодавства щодо його форми та посвідчення. Зазначав, що місцем складання оспореного заповіту вказано

с. Флорино Бершадського району Вінницької області та посвідчено секретарем Флоринської сільської ради Бершадського району Вінницької області, проте заповіт посвідчено за місцем проживання спадкодавця

в с. Кошаринці Бершадського району Вінницької області.

Проте з таким висновком апеляційного суду погодитися не можна з огляду на наступне.

Установлено, що 8 квітня 2008 року ОСОБА_7 на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, яким все її майно заповіла

ОСОБА_3 Заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Кошаринецької сільської ради Бершадського району Вінницької області, зареєстровано в реєстрі за № 35.

10 березня 2011 року ОСОБА_7 зробила заповітне розпорядження на випадок своєї смерті, яким все її майно заповіла порівну ОСОБА_4 і ОСОБА_5 Даний заповіт посвідчено секретарем виконкому Флоринської сільської ради Бершадського району Вінницької області, зареєстровано в реєстрі за № 115.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла.

12 вересня 2011 року ОСОБА_8 звернувся до Бершадської державної нотаріальної контори Бершадського району Вінницької області із заявою про прийняття спадщини.

Згідно з ч. 2 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або в тій частині, в якій він йому суперечить.

Відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України нікчемним є заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення.

За положенням ст. 1247 ЦК України загальними вимогами до форми заповіту є: складання заповіту у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання, заповіт має бути особисто підписаний заповідачем та посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст. ст. 1251-12-52 цього Кодексу.

Вимоги до форми заповіту, передбачені нормами ст. 1247 ЦК України, названі загальними тому, що вони стосуються як випадків посвідчення заповіту нотаріусом, так і іншими особами, яким законом надані такі повноваження, специфіка ж посвідчення заповітів встановлюється в нотаріальній процедурі, тобто Законом України «Про нотаріат» та Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Названі в указаній статті вимоги мінімально необхідні, а їх недотримання є підставою для визнання заповіту нікчемним.

Відповідно до ст. 1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це особою відповідного органу місцевого самоврядування.

На час посвідчення останнього заповіту, вимоги щодо процедури нотаріального посвідчення правочинів посадовою особою органу місцевого самоврядування визначалися Законом України «Про нотаріат», Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 2/5 від 25 серпня

1994 року.

Згідно з п. 1 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 року № 22/5, у населених пунктах, де немає державних нотаріусів, посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів у відповідності зі ст. 37 Закону України «Про нотаріат» мають право посвідчувати заповіти.

Відповідно до ст. 41 Закону та пунктів 7, 8 Інструкції нотаріальні дії можуть вчинятися посадовою особою будь-якого виконавчого комітету на всій території України, за винятком випадків, передбачених статтями 9, 55, 60, 65, 66, 70-73, 85, 93, 103 Закону України «Про нотаріат», та інших випадків, передбачених законодавством України. Нотаріальні дії вчиняються в приміщенні виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради народних депутатів.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 жовтня

2012 року встановлено, що посвідчення заповіту від 10 березня 2011 року секретарем Флоринської сільської ради Бершадського району Вінницької області, тобто не за місцем проживання заповідача, не суперечить вищенаведеним вимогам Закону України «Про нотаріат» та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист же цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

Право вибору способу захисту, передбаченого законом, належить особі, яка звернулася за захистом свого права (ст. ст. 3, 4, 11 ЦПК України).

Відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні позову про визнання заповіту, складеного 10 березня 2011 року, нікчемним, суд першої інстанції вірно застосував положення Закону України «Про нотаріат» та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України та прийшов до правильного висновку, що посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, до відання якого відноситься вчинення нотаріальних дій, вправі вчиняти нотаріальні дії і за межами підвідомчості за територіальністю.

Висновок місцевого суду про відмову ОСОБА_4 і ОСОБА_5 в задоволенні зустрічного позову, в зв'язку зобранням позивачами неналежного способу захисту, відповідає вимогам ст. 16 ЦК України, оскільки чинним законодавством не передбачено такого способу захисту прав як визнання заповіту скасованим.

Висновки місцевого суду відповідають вимогам закону та матеріалам справи.

Під час дослідження доказів та встановлення фактів у справі судом першої інстанції не були порушені норми процесуального права, а тому рішення суду відповідає вимогам матеріального права.

Проте всупереч вимогам статей 303, 316 ЦПК України, апеляційний суд переоцінив наявні в справі докази, не витребував нових, не навів належних доказів на спростування висновків суду першої інстанції та скасував законне рішення суду першої інстанції.

Установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції відповідно до ч. 1 ст. 339 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 18 грудня 2015 року скасувати, рішення Бершадського районного суду Вінницької області від

10 вересня 2015 рокузалишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ.С. Висоцька

Судді:М.К. Гримич

О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська