АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6251/16 Справа № 204/1884/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Посунся (Колодяжна) Н.Є.
Категорія 5
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2016 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Посунся Н. Є.

суддів Баранніка О.П., Тамакулової В.О.

при секретарі Самокиша О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Дніпропетровської міської ради про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2016 року, посилаючись на його незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд, вивчивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, вважає оскаржуване рішення незаконним, таким, що підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що 09 червня 2009 року помер ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася спадщина на земельну ділянку та житловий будинок, розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Велика, 12.

За життя ОСОБА_3 залишив заповіт, згідно якого заповів все належне йому майно дочці ОСОБА_2.

09 лютого 2010 року ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказані земельну ділянку площею 0,1000 га та житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами. До спадщини не ввійшли прибудови до будинку.

ОСОБА_4 про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12.03.2010 року ОСОБА_2 на праві приватної власності належить 1/1 частки вказаного домоволодіння.

Звертаючись до суду з позовом, позивачка вказувала на той факт, що її батько побудував до 1992 року житловий будинок, а також у 1960-1980 роках до житлового будинку споруди: літ. А1-1 житлова прибудова, літ. А2-1 житлова прибудова, літ.а-1 прибудова, літ.а - ганок з козирком, літ. Б - літня кухня, літ. В - погріб з шийкою, літ Г - гараж, літ. Д,Е,И - сараї, літ. Ж душ, літ.3- вбиральня, літ. К - навіс, № 1-8 - споруди, І споруди, мостіння, - внаслідок чого нерухоме майно збільшилося.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 щодо визнання права власності в порядку спадкування на спірне нерухоме майно, районний суд, керуючись ст.. 376 ЦК України, виходив із відсутності належних доказів того, що до дня своєї смерті ОСОБА_3 узаконив побудовані ним прибудови, а тому не набув права власності на вказане майно та вважав, що позивачкою не надано суду належних доказів, які б підтверджували, що спірні прибудови були прийняті в експлуатацію, не надано акту відведення земельної ділянки під забудову, дозволу на забудову, та затвердженого проекту або паспорту будівництва, і зробив висновок, що самочинно збудований будинок або прибудова до нього не створює право власності у спадкодавця, і не може входити до складу спадщини, а отже, підстав для виникнення права власності у спадкоємців не має.

З вказаними висновком суду погодитись не можна, з огляду на наступне.

ОСОБА_4 технічного паспорту спірні житловий будинок та прибудови до нього збудовані у 1960-1980рр. батьком позивачки на земельній ділянці, на яку ним отримано Державний акт, а тому висновок суду про відсутність Акту відведення земельної ділянки під забудову є безпідставним.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів державного замовлення» від 05 серпня 1992 року № 449, - до 05 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. У звязку з чим загальні правила прийняття в експлуатацію не можуть поширюватись на приватні житлові будинки з господарськими будівлями і спорудами, які збудовані до 05 серпня 1992 року. Застосована судом ст.. 376 ЦК України не може бути застосована до даних правовідносин.

Наказом Міністерства регіонального розвитку та житлово-комунального господарства України від 19 березня 2013 року № 95, затверджено новий порядок спрощеної процедури прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, де в п. 3.1 вказано, що індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, збудовані до 05 серпня 1992 року, прийняттю в експлуатацію не підлягають і можуть бути зареєстровані як обєкти права власності на підставі технічного паспорту.

Між тим, враховуючи, що ОСОБА_2 не отримала свідоцтво про право власності на спірні прибудови, вирішувати питання у наведеному порядку вона позбавлена можливості. А тому спір повинен бути вирішений у судовому порядку.

Враховуючи викладене, висновки районного суду щодо відсутності належних доказів того, що спірні прибудови були прийняті в експлуатацію, акту відведення земельної ділянки під забудову, дозволу на забудову та затвердженого проекту або паспорту будівництва, є необґрунтованими та суперечать вказаним нормативним актам.

Рішення як незаконне повинне бути скасованим, оскільки районним судом невірно застосовано матеріальний закон.

Разом з тим, виходячи з вимог ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Висновку з технічної інвентаризації вбачається, що спірний будинок з усіма прибудовами не належать до самочинного будівництва, а також враховуючи те, що батько ОСОБА_2 помер, позивачка не може звернутися до реєстраційної служи із заявою про визнання та реєстрацію права власності на спірні прибудови житлового будинку, - апеляційний суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню в частині визнання права власності в порядку спадкування за законом на житлову прибудову літ. А2-1, прибудову літ. а-1, ганок з козирком літ. а, літню кухню літ. Б, погреб з шийкою літ. В, сарай літ. Д, сарай літ. Е, сарай літ. И, навіс літ. К, споруди № 6,7,8, мостіння І, які розташовані на земельній ділянці за адресою: м. Дніпро, вулиця Велика, будинок №12.

В той же час, позовні вимоги в частині визнання права власності на іншу частину домоволодіння не підлягають задоволенню, оскільки за позивачкою вже зареєстроване право власності на вказане нерухоме майно.

Крім того, вимоги щодо встановлення факту належності на праві власності померлому перелічених прибудов не підлягають задоволенню, оскільки такі вимоги є зайвими, вони є обґрунтуванням того, що померлий набув право власності на нерухоме майно, що не є встановленням факту належності права власності; сам факт існування вказаних споруд є наявним та підтверджений належними доказами і окремого підтвердження не потребує.

Таким чином, районний суд у порушення вимог ст..ст. 213, 214 ЦПК України на вказані положення закону уваги не звернув, не дослідив та не перевірив докази, невірно встановив характер спірних правовідносин і норми права, що підлягали до застосування, а також не врахував, що за наявності технічного паспорта та відмови нотаріуса існують підстави для задоволення позовних вимог, що в силу п.п. 1-4 ч. 1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 307, п.п. 1-4, ч. 1 ст. 309 ЦПК України, апеляційний суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу та позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2016 року скасувати.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за заповітом та законом після смерті ОСОБА_3, померлого 09 червня 2009 року, - на житлову прибудову літ. А1-1, житлову прибудову літ. А2-1, прибудову літ. а-1, ганок з козирком літ. а, літню кухню літ. Б, погреб з шийкою літ. В, сарай літ. Д, сарай літ. Е, сарай літ. И, навіс літ. К, споруди № 6-8, які розташовані на земельній ділянці за адресою: м. Дніпро, вулиця Велика, будинок №12.

В іншій частині позовних вимог - відмовити

Рішення чинне з моменту проголошення, може бути оскаржене у 20-денний строк у касаційному порядку.

Головуючий Н.Є. Посунся

Судді: О.П. Бараннік

ОСОБА_5