Справа №577/4913/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Кущенко М. Ф.
Номер провадження 22-ц/788/578/16 Суддя-доповідач - Ільченко О. Ю.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

21 березня 2016 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ільченко О. Ю.,

суддів - Гагіна М. В. , Рибалки В. Г. ,

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 26 січня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління соціального захисту населення Конотопської районної державної адміністрації, треті особи: Державна казначейська служба України, Конотопське управління Державної казначейської служби в Сумській області про визнання дій щодо збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації незаконними та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 26 січня 2016 року ОСОБА_3 відмовлено в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, неповне встановлення обставин справи, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Вважає дії відповідача протиправними щодо втручання в його особисте та сімейне життя з приводу збирання та використання конфіденційної інформації. Вказує, що факту надсилання листа відповідачем, в якому зазначений період перебування його матері на стаціонарному лікуванні в медичному закладі, була неправильно дана оцінка судом, а тому суд невірно визначився зі змістом правовідносин, які склалися між сторонами та не дав належну оцінку обставинам справи.

Заслухавши заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що отримання інформації відповідачем про період перебування ОСОБА_4 на стаціонарному лікуванні в медичному закладі та використання її в процесі виконання рішення суду, не може розцінюватися як порушення прав позивача, а направлення листів Управлінням соціального захисту населення на адресу ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_3 не є розповсюдженням конфіденційної інформації.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для звернення з даним позовом став лист Управління соціального захисту населення Конотопської районної державної адміністрації від 07 вересня 2015 року за № 01/1405. На думку позивача інформація вказана у листі, зокрема про те, що ОСОБА_4 перебувала на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КЗ «КЦРЛ ім. акад. М. Давидова» з 29 липня 2015 року по 05 серпня 2015 року включно і не могла фізично піднятися з ліжка, є конфіденційною та дії відповідача свідчать про явну неповагу та втручання в його особисте і сімейне життя, оскільки пов'язані зі збиранням, зберіганням, використанням та поширенням конфіденційної інформації.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 17 січня 2005 року була звільнена з посади соціального інспектора - спеціаліста 1 категорії управління праці та соціального захисту населення.

Постановою Вищого Адміністративного суду України від 22 липня 2015 року визнано протиправним та скасовано наказ начальника управління праці та соціального захисту населення про звільнення ОСОБА_4 від 17 січня 2005 року № 3, поновлено її на посаді з 17 січня 2005 року (а.с. 76 - 78).

Додатковою постановою Вищого Адміністративного суду України від 23 вересня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_4 про зобов'язання Конотопської районної державної адміністрації Сумської області перевести її на посаду головного державного соціального інспектора відмовлено. (а.с. 111-112).

Із ухвали Сумського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2015 року про закриття провадження у справі № 818/3031/15 вбачається, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с. 79 - 81).

Судове рішення про поновлення ОСОБА_4 перебувало на виконанні у Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Сумській області (а.с.121-123).

Постановою державного виконавця від 17 вересня 2015 року виконавче провадження з примусового виконання постанови Вищого Адміністративного суду України від 22 липня 2015 року було закінчене, на боржника накладено штраф за невиконання судового рішення, а до Конотопського МВС України в Сумській області направлено повідомлення щодо порушення кримінальної справи стосовно Управління соціального захисту населення за невиконання рішення суду (а.с.124 - 127).

09 вересня 2015 року начальник Управління соціального захисту населення звернувся до Відділу примусового виконання рішень із заявою щодо роз'яснення рішення суду в частині поновлення ОСОБА_4 До своєї заяви відповідач додавав епікриз хвороби ОСОБА_4 (а.с. 90 - 92).

ОСОБА_4 24 липня 2015 року звернулася до відповідача по пошті із заявою про поновлення її на посаді, яка отримана відповідачем 30 липня 2015 року (а.с. 131).

З метою виконання судового рішення про поновлення ОСОБА_4 на роботі Управління соціального захисту населення 07 вересня 2015 року направляло на її адресу запрошення, а 09 жовтня 2015 року на адресу ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_3 повторне запрошення, в яких зазначалося про те, що ОСОБА_4 необхідно з'явитися до Управління соціального захисту населення з оригіналами документів. Крім того, в обох запрошеннях вказувалось, що заяву про поновлення на роботі від 24 липня 2015 року відповідач отримав поштою 30 липня 2015 року під час перебування ОСОБА_4 на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КЗ «КЦРЛ ім. акад. М. Давидова» з 29 липня 2015 року по 05 серпня 2015 року включно (а.с. 56, 93).

Судом першої інстанції встановлено, що Управління соціального захисту населення інформацію про перебування ОСОБА_4 на лікуванні отримало від своїх працівників, а епікриз її хвороби був отриманий від лікувального закладу.

Ні в суді першої інстанції ні в апеляційному суді позивач не надав доказів на підтвердження того факту, що інформація, викладена у листі у вигляді запрошення, надіслана на його адресу та адресу ОСОБА_4, була предметом використання чи розповсюдження серед інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 270, ч. 1 ст. 275 Цивільного кодексу України, відповідно до Конституції України, фізична особа має право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя.

Фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 301 ЦК України обставини особистого життя фізичної особи можуть бути розголошені іншими особами лише за умови, що вони містять ознаки правопорушення, що підтверджено рішенням суду, а також за її згодою.

Частиною 2 ст. 21 Закону України "Про інформацію" конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Виходячи з зазначеного, колегія суддів вважає, що отримання інформації відповідачем щодо перебування ОСОБА_4 на лікуванні у медичному закладі та зазначення її у листах направлених на ім'я ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_3, а також у заяві до виконавчого органу щодо роз'яснення рішення суду, не може розцінюватися як порушення прав позивача щодо збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації відносно нього, оскільки вказана інформація була отримана відповідачем у зв'язку з виконанням судового рішення про поновлення на роботі ОСОБА_4 та направлена на адресу Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Сумській області.

Таким чином, інформація, викладена в листах від 07 вересня 2015 року і 09 жовтня 2015 року та у заяві щодо роз'яснення рішення суду від 09 вересня 2015 року, фактично стосується ОСОБА_4, а не особисто позивача.

За цих умов, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду та задоволення позову ОСОБА_3

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 26 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -