"04" квітня 2016 р. Справа № 363/2957/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2016 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

Головуючого судді Баличевої М.Б.

секретаря Алєксєєвець Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця відділу ДВС Вишгородського РУЮ Київської області ОСОБА_3 щодо акту опису і арешту майна від 24.06.2015 року,-

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської області надійшла скарга представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця відділу ДВС Вишгородського РУЮ Київської області ОСОБА_3 щодо акту опису і арешту майна від 24.06.2015 року. Скарга обґрунтована тим, що 24.06.2015 року Головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції ОСОБА_3 складений акт опису й арешту майна за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Ясногородка, вул. Першотравнева, 2А. Заявник вважає, що акт опису і арешту від 24.06.2015 року незаконним, прийнятим порушенням норм чинного законодавства України, у звязку з чим просить скасувати акт арешту і опису майна відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції у Київській області від 24.06.2015 року.

В судове засідання заявник та його представник не зявились, про розгляд скарги були повідомлені належним чином, в судовому засіданні 24.03.2016 року представник заявника підтримав подану скаргу з підстав, викладеній у ній, просив її задовольнити.

В судове засідання Державний виконавець Мовчун Т.С. не зявилась, про розгляд скарги була повідомлена належним чином, в судовому засіданні 24.03.2016 року заперечувала проти задоволення скарги, вказавши, що виконавчі дії були проведенні у відповідності до діючого законодавства.

Вислухавши раніше наданні пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 02.02.2015 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції у Київській області ОСОБА_3 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 363/236/14-ц виданим Вишгородським районним судом Київської області 15.01.2015 року про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до укладеного договору між ПАТ Банк «Контракт» та ОСОБА_1, а саме: земельні ділянки та будинок в селі Ясногородка Вишгородського району Київської області, які належать ОСОБА_1 на праві приватної власності, в рахунок погашення заборгованості ЗАТ «Турбо Ексим Нафто ОСОБА_4» за договором про відкриття кредитної лінії № 095/2008 від 10 грудня 2008 року в сумі 2 175 938, 89 грн., яка 02.02.2015 року була направлена ОСОБА_1 з можливістю для самостійного виконання сплати боргу до 11.02.2015 року (а.с. 30).

24.06.2015 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції у Київській області ОСОБА_3 в межах виконавчого провадження було проведено дії опису та арешту майна боржника, про що було складено відповідний акт а.с. (5-8).

Відповідно до акту опису та арешту майна, під час проведення виконавчих дій був присутній ОСОБА_5М, якого в подальшому було визначено, як зберігача майна. При цьому, державним виконавцем не було перевірено та зясовано, відповідно до вимог Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом МЮУ від 02.04.2012 року за № 512/5 особу зберігача мана, також не зазначено в силу яких обставин майно не було передано на зберігання боржнику, або його представнику, який би діяв в інтересах боржника в межах наданих йому повноважень а.с. (5).

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Положеннями ст. 387 ЦПК України передбачено, що в разі порушення неправомірності рішень, дій чи бездіяльність державного виконавця суд зобов'язує його усунути порушення або іншим шляхом поновлює порушені права скаржника.

Згідно з ч.1, 4 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Державний виконавець або уповноважена ним особа може особисто вручити документи виконавчого провадження сторонам або іншим учасникам виконавчого провадження під розписку.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи (у тому числі державні виконавці) зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку на час вчинення виконавчих дій визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (надалі Інструкція №512/5).

Зазначеними правовими актами визначено загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також визначено учасників виконавчого провадження, закріплено їхнє права та обов'язки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження.

У відповідності до ч.2 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Ч.1, 2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що майно, на яке накладено арешт, за винятком майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), призначеним державним виконавцем, під розписку в акті опису. Копія акта опису майна видається боржнику, стягувачу, а в разі якщо обов'язок зберігання майна покладено на іншу особу, - також зберігачу. Зберігач може користуватися майном, переданим йому на зберігання, якщо особливості такого майна не призведуть до його знищення або зменшення цінності внаслідок користування.

У відповідності до п.4.2 Інструкції № 512/5, опис та арешт майна боржника здійснюються в такій послідовності: після виявлення майна боржника державний виконавець проводить опис та арешт цього майна, про що складає акт. В акті опису та арешту майна боржника повинні бути вказані: назва кожного внесеного в акт предмета і його відмінні ознаки (вага, метраж, розмір, форма, вид, колір, товарний знак, проби, виробнича марка, дата випуску, ступінь зносу тощо); прізвище, імя та по батькові особи, якій передано майно на зберігання, а якщо майно передано на зберігання не боржнику, а іншій особі, - паспортні дані, її місце проживання (далі - зберігач); відмітка про роз'яснення зберігачеві майна обов'язків із збереження майна, попередження про кримінальну та іншу відповідальність, встановлену законодавством, за його розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт; якщо державний виконавець установив зберігачеві обмеження права користуватися майном, зазначаються вид, обсяги і строки обмеження; зауваження або заяви стягувача, боржника, осіб, що були присутні при описі.

Акт опису та арешту майна підписується державним виконавцем, понятими, зберігачем майна, боржником та стягувачем, їх представниками, а також може бути підписаний іншими особами, які були присутні при проведенні опису майна. У разі відмови від підпису сторін чи інших осіб, що були присутні при виконанні, про це робиться відмітка в акті. Якщо опис і арешт майна здійснюються за участю боржника або його представника, акт опису та арешту майна складається в двох примірниках. Перший залишається в провадженні державного виконавця, а другий видається боржнику під розписку на першому примірнику, що залишається у державного виконавця.

У разі необхідності після передачі майна на зберігання за постановою державного виконавця таке майно може бути передано на зберігання іншому зберігачу. У постанові зазначаються причина передачі майна іншому зберігачу, прізвище, імя та по батькові зберігача, який здійснював зберігання майна, та прізвище, імя та по батькові нового зберігача. Постанова підписується державним виконавцем. У постанові робиться попередження новому зберігачеві майна про кримінальну та іншу відповідальність, встановлену законодавством, за його розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт. Копія постанови вручається новому зберігачу, до якої додається копія акта опису та арешту майна.

У разі необхідності (наявність інформації про псування майна тощо) державний виконавець до моменту передачі майна новому зберігачу може здійснити вихід за місцем зберігання майна для його огляду. У разі зміни кількісних чи якісних характеристик майна про це зазначається в постанові про призначення нового зберігача, при цьому державний виконавець готує подання (повідомлення) до правоохоронних органів щодо притягнення зберігача до кримінальної відповідальності.

Факт передачі майна може засвідчуватися актом державного виконавця або актом приймання-передавання майна.

За таких обставин вбачається, що 24 червня 2015 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції у Київській області ОСОБА_3 складено саме акт опису та приймання-передавання майна на відповідальне зберігання, під час складання якого описано майно, яке передано на зберігання ОСОБА_5. При цьому, під час складання акту передачі державним виконавцем порушено вимоги п. 4.2.1 Інструкції № 512/5, а саме не зазначено паспортних даних, місця проживання зберігача, відмітка про роз'яснення зберігачеві майна обов'язків із збереження майна, що порушує права скаржника, пов`язані із наступним належним зберіганням переданого майна.

Крім того, при покладені заборони розпоряджатися описаним майном, державним виконавцем порушено принцип, закріплений ч. 1ст. 319 ЦК України, яким передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, оскільки правомірність підстав для покладення заборони використання майна суду не пояснено, належних та допустимих доказів на підтвердження факту попереднього неправомірного користування майном, переданим заявнику на відповідальне зберігання та обставин, які-б свідчили про можливість допущення порушень суду не надано.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить з наступного.

У відповідності до ч.1 ст.388 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на відділ державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Нормами Закону України «Про судовий збір» не передбачено сплату судового збору за подання скарги на дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України. Доказів понесення сторонами судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору матеріали справи не містять, в зв`язку з чим судові витрати стягненню з заявника, органів державної служби не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 210, 386-387 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця відділу ДВС Вишгородського РУЮ Київської області ОСОБА_3 щодо акту опису і арешту майна від 24.06.2015 року задовольнити.

Скасувати акт державного виконавця відділу ДВС Вишгородського РУЮ Київської області ОСОБА_3 від 24 червня 2015 року щодо опису майна та передачі для зберігання ОСОБА_5 чотири земельних ділянки та будинку за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Ясногородка, вул. Першотравнева, 2А, що належить ОСОБА_1.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий М.Б. Баличева