УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Кузнєцова В.О., Ізмайлової Т.Л., Наумчука М.І.,-
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - Перша сумська державна нотаріальна контора, про виділ частки, скасування свідоцтва про право на спадщину та реєстрації права власності,за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10 лютого 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області від 20 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, просила скасувати свідоцтва про право на спадщину, видані 16 січня 2009 року державним нотаріусом Першої сумської державної нотаріальної контори їй та ОСОБА_5 і ОСОБА_6, скасувати в реєстрі прав власності на нерухоме майно реєстрацію права власності за нею та відповідачами по 1/3 частині за кожним на квартиру АДРЕСА_1, а також виділити Ѕ частку ОСОБА_4 із спадкового майна після смерті ОСОБА_8 у вигляді вказаної квартири, яка перебувала у її та ОСОБА_8 спільній сумісній власності.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 6 лютого 1987 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8, від якого мають двох дітей - ОСОБА_5, 1987 року народження, та ОСОБА_6, 1990 рокународження. За час перебування у шлюбі ОСОБА_8 2 березня 1994 року придбав за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_1, право власності на яку згодом зареєстрував за собою.

Після смерті ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 вона, діючи через представника за дорученням ОСОБА_7 (її дочку від першого шлюбу), та відповідачі звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, внаслідок чого 17 грудня 2008 року державним нотаріусом Першої сумської державної нотаріальної контори кожному з них було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1.

Оскільки на час видачі свідоцтв про право на спадщину вона перебувала за межами України, то їй не було відомо їх зміст.

У грудні 2011 року вона звернулась до ріелтора за консультацією щодо продажу кватири, після чого дізналась про те, що під час видачі свідоцтв про право на спадщину за законом нотаріус не врахував перебування квартири АДРЕСА_1 у спільній сумісній власності подружжя, внаслідок чого неправильно визначив розмір часток спадкоємців у спадщині.

Вона має право на виділ їй Ѕ частини вказаної квартири, інша Ѕ частина квартири є спадковим майном та підлягала поділу між спадкоємцями по 1/6 частині кожному, тому видані їй та відповідачам свідоцтва про право на спадщину підлягають скасуванню.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 10 лютого 2015 року позов задоволено. Виділено Ѕ частку ОСОБА_4 із спадкового майна після смерті ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, - квартири АДРЕСА_1, яка перебувала у спільній сумісній власності подружжя. Скасовано свідоцтва про право власності на спадщину за законом, видані державним нотаріусом Першої сумської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 16 січня 2009 року, зареєстровані у реєстрі за № 3-1200, № 3-1202, № 3-1204. Скасовано в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно реєстрацію права власності ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на успадковані кожною з них по 1/3 частині квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області від 20 січня 2016 року відхилено апеляційну скаргу ОСОБА_7, рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10 лютого 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати вказані судові рішення у справі та ухвалити нове рішення про відмову в позові, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що квартира АДРЕСА_1 була придбана ОСОБА_8 за час перебування у шлюбі з ОСОБА_4, таке майно є спільним сумісним майном подружжя, тому спадкоємці за законом не мали права на отримання свідоцтв про право на спадщину за законом кожний на 1/3 частину цієї квартири.

Відхиляючи апеляційну скаргу ОСОБА_7, апеляційний суд погодився із такими висновками суду першої інстанції та залишив ухвалене ним рішення без змін.

Такі висновки судів відповідають нормам матеріального і процесуального закону, а також встановленим обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_6, яка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 січня 2009 року на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 подарувала їй 1/6 частину цієї квартири, в будь-якому випадку є спадкоємцем 1/6 частини цього нерухомого майна після смерті ОСОБА_8 як така, що прийняла спадщину, не спростовують висновків судів про допущені нотаріусом порушення під час видачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 свідоцтв про право на спадщину за законом.

Посилання заявника на те, що апеляційний суд не врахував подану нею заяву про застосування строку позовної давності є необґрунтованими, оскільки за змістом ч. 3 ст. 267 ЦК України така має бути подана під час розгляду справи судом першої інстанції.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів, тому касаційна скарга підлягає відхиленню, а ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій судові рішення - залишенню без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10 лютого 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області від 20 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Кузнєцов
Т.Л. Ізмайлова
М.І. Наумчук