Справа № 236/1097/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2016 м. Лиман

Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Шавиріна Л.П.

при секретарі - Снігирьова О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Лиман за участю заявника ОСОБА_1, свідка ОСОБА_2 цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтерисована особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту смерті , суд

ВСТАНОВИВ:

16 травня 2016 року до Краснолиманського міського суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з заявою про встановлення факту смерті матері - ОСОБА_3. В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримав повністю, просив її задовольнити та суду показав, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, являється його матір»ю, була зареєстрована та постійно проживала у м. Горлівка Донецької області - на території, тимчасово непідконтрольній Україні. ІНФОРМАЦІЯ_8 року перебуваючи за місцем свого проживання в м. Горлівка Донецької області, ОСОБА_3 померла від хронічної серцево-судинної недостатності, атеросклеротичного кардіосклерозу і 06.11.2015 року була похована на кладовищі шахти імені Румянцева в м. Горлівка Донецької області. ІНФОРМАЦІЯ_8 року Горлівським міським центром первинної медико-санітарної допомоги Міністерства охорони здоров»я так званої Донецької народної республіки було видано лікарське свідоцтво форми № 106/у НОМЕР_3 про причину смерті ОСОБА_3

Заявник проживає у с. Ямпіль Лиманського району Донецької області, де зареєстрований як вимушений переселенець. 03.03.2016 року заявник звернувся до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області з заявою про реєстрацію смерті ОСОБА_3 Але йому було відмовлено у такій реєстрації з причини відсутності необхідних медичних документів.

Враховуючи те, що встановлення вказаного факту йому необхідно для захисту соціальних та спадкових прав вимушений звернутися до суду задля встановлення факту смерті ОСОБА_3

Відділ ДРАЦС РС Краснолиманського МУЮ у Донецькій області було своєчасно повідомлено про дату, час та місце розгляду справи судом, проте представник заінтересованої особи для участі в судовому засіданні не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти задоволення заяви.

Суд, вислухавши пояснення заявника, свідка, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні обставини і визначив відповідні до них правовідносини.

Відповідно до наданих заявником письмових доказів встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка народилася у с. Н-Безинка Новооскольського району Курської області, громадянка України являється матір»ю заявника, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2, виданого 28.04.1998 року Калінінським РВ Горлівського МУ УМВС України в Донецькій області, копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого Відділом ЗАГС Калінінського району м. Горлівка Донецької області, постійно проживала у м. Горлівка, Донецької області, Україна(а.с.7,9).

ІНФОРМАЦІЯ_8 року перебуваючи вдома за місцем свого проживання в м. Горлівка Донецької області, ОСОБА_3 померла від хронічної серцево-судинної недостатності, атеросклеротичного кардіосклерозу і факт її смерті, як і причину такої відображено в наданій заявником довідці про причину смерті № 106/у НОМЕР_3, виданій ІНФОРМАЦІЯ_8 року Горлівським міським центром первинної медико-санітарної допомоги Міністерства охорони здоров»я так званої Донецької народної республіки(а.с.4).

Заявник ОСОБА_1 з 21.01.2015 року проживає у АДРЕСА_1 де зареєстрований як особа, переміщена з району проведення антитерористичної операції, тому 03.03.2016 року звернувся до відділу ДРАЦС РС Краснолиманського МУЮ у Донецькій області із заявою про реєстрацію смерті ОСОБА_3, однак орган своїм рішенням від 03.03.2016 року № 358/3.2-01-116 відмовив у здійсненні реєстрації смерті через невідповідність поданих медичних документів встановленій законодавством формі(а.с.8,11-12).

Пунктом 8 частини 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ст. 256 ЦПК України).

Законом України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» від 04 лютого 2016 року № 990-VIII Цивільний процесуальний кодекс України доповнений ст. 257-1, якою визначені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Цей Закон набув чинності 21 лютого 2016 року (з дня, наступного за днем його опублікування, а опублікований у газеті «Урядовий кур'єр» 20 лютого 2016 року № 34).

Так відповідно, до ч.ч. 1 - 4 ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 та п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно являється матір»ю заявника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7(а.с.5,7).

Відповідно до довідки про причину смерті форми № 106/у НОМЕР_3 від ІНФОРМАЦІЯ_8 року, виданої ІНФОРМАЦІЯ_8 року Горлівським міським центром первинної медико-санітарної допомоги Міністерства охорони здоров»я так званої Донецької народної республіки ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 року у м. Горлівка так званої ДНР від хронічної серцево-судинної недостатності, атеросклеротичного кардіосклерозу (а.с.4).

В судовому засіданні заявник підтвердив факт смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_8 року у м. Горлівка Донецької області та її поховання 06 листопада 2015 року на кладовищі шахти імені Румянцева у м. Горлівка Донецької області.

Окрім перелічених доказів цей же факт в судовому засідання підтверджено поясненнями свідка ОСОБА_2, яка була присутня при похованні ОСОБА_3, так і заявою на дозвіл поховання ОСОБА_3 від 06.11.2015 року фото місця поховання померлої (а.с.6,10). Тобто відомості про смерть ОСОБА_3 в м. Горлівка Донецької області, викладені у лікарському свідоцтві форми № 106/у НОМЕР_3 від ІНФОРМАЦІЯ_8 року, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VI державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі:

1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою;

2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

На звернення ОСОБА_1 до відділу держаної реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції в Донецькій області йому було відмовлено у реєстрації смерті ОСОБА_3 у зв»язку з тим, що надане ним лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_3 НОМЕР_3 від ІНФОРМАЦІЯ_8 року не відповідає формі №106/о, затвердженій наказом Міністерства охорони здоров»я України від 8.08.2006 року №545, а тому не породжує правових наслідків.

Згідно Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року будь-які органи,їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними якщо ці органи створені у порядку,не передбаченому законом. Будь-який акт (документ), виданий цими органами є недійсним і не створює правових наслідків.

Тобто орган реєстрації обґрунтовано прийшов до висновку про те, що вказане лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 року в м. Горлівка Донецької області - на тимчасово окупованій території України, не створює правових наслідків(а.с.4). Але не зважаючи на це, представник заінтересованої особи своїми листом від 19.05.2016 року не заперечував проти задоволення заяви та підтвердив відсутність у Державному реєстрі цивільного стану громадян актового запису про реєстрацію смерті ОСОБА_3.(а.с.19).

Але факт смерті ОСОБА_3 саме ІНФОРМАЦІЯ_8 року, в м. Горлівка Донецької області, та її поховання на кладовищі шахти імені Румянцева м. Горлівки Донецької області, в судовому засіданні знайшов підтвердження наданими заявником доказами.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Згідно зі ст. 14 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

Відповідно до постанов Верховної Ради України «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» від 17.03.2015 року № 252-УШ, «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17.03.2015 року № 254-УШ, м. Горлівка Донецької області віднесено до переліку населених пуктів, які перебувають на тимчасово окупованій території України.

Наказом Міністерства юстиції України від 17.06.2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», проведення державної реєстрації актів цивільного стану відділами державної реєстрації актів цивільного стану в м. Горлівка Донецької області тимчасово призупинено.

Але, Європейський суд з прав людини у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016 & 142).

«Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, & 142).

Відповідно до ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За наведених обставин, встановлення факту смерті породжує юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення особистих чи майнових прав заявника; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт смерті, що має юридичне значення для послідуючого отримання документів для прийняття спадщини, соціальних пільг. Таким чином є всі підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 та встановлення факту смерті ОСОБА_3

Тому суд приходить до висновку про те, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню і на підставі п.8 ст.367 ЦПК України допускає негайне виконання рішення у справі про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Враховуючи викладене,керуючись ст.15-16 ЦК України, ст. 10-11,14,60-61,212-215, 256-259,367 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа - відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту смерті , задовольнити повністю.

Встановити факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 року у м. Горлівка Донецької області, Україна, громадянки України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка народилася у с. Н-Безинка Новооскольського району Курської області.

Допустити негайне виконання рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Краснолиманський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, у випадку подання апеляційної скарги, якщо його не скасовано - після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя -