У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.08.2016 Справа №607/8678/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд у складі:

головуючого судді Сливки Л.М

за участі секретаря судового засідання Зарічної О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі подання старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Савчук А. О. про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України,

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Савчук А. О. за погодженням з начальником Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Кущак В. Б. звернулася до суду із поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документа, шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов`язань, покладених на нього рішенням Тернопільського місьскрайонного суду про стягнення аліментів.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що на виконанні в Тернопільському міському відділі державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області знаходиться виконавче провадження №ЄДРВП №30133368 від 24 березня 2004 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 29 січня 2004 року і до досягнення дітьми повноліття.

24 березня 2004 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Однак, рішення Тернопільського міськрайонного суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 29 січня 2004 року і до досягнення дітьми повноліття не виконується в повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 377-1 ЦПК України,питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.
Дослідивши матеріали подання, суд встановив такі факти:

На виконанні в Тернопільському міському відділі державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області знаходиться виконавче провадження №ЄДРВП №30133368 від 24 березня 2004 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 29 січня 2004 року і до досягнення дітьми повноліття, однак, рішення Тернопільського міськрайонного суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 29 січня 2004 року і до досягнення дітьми повноліття не виконується в повному обсязі.

Як вбачається із заяви ОСОБА_2 від 21 березня 2016 року боржник ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 в м. Миколаїв.

24 березня 2016 року старшим державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату боржника ОСОБА_1 на підставі виконавчого листа №2-925 виданого 04 березня 2004 року, згідно якої постановлено звернути стягнення на заробітну плату боржника ОСОБА_1 .. Головному бухгалтеру військової частини самостійно нарахувати заборгованість за період проходження військової служби боржника. Зробити перерахунок заборгованості на момент отримання постанови. Крім цього, у вказаній постанові зазначено, що боржником аліменти самостійно сплачені за період з 01 березня 2015 року по 01 березня 2016 року в розмірі 10800 гривень.

Згідно Витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 4105457 від 15 липня 2005 року ОСОБА_1 є власником ? частини квартири АДРЕСА_1 на яку накладено арешт згідно Постанови про арешт майна боржника і оголошення заборони його відчуження АА №441656 від 13 липня 2005 року.
На запит старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Савчук А. О. Тернопільським міськрайонним центром зайнятості Державної служби зайнятості Міністерства соціальної політики України надано відповідь за №07/2027 від 14 липня 2016 року, згідно якої боржник ОСОБА_1 на аоблвку в центрі зайнятості не перебуває.
13 травня 2016 року старшим державним виконавцем здійснено вихід за адресою боржника АДРЕСА_2 , однак перевірити майновий стан боржника виявилось неможливим, оскільки двері в квартирі не відчинили.
17 червня 2016 року старшим державним виконавцем здійснено вихід за адресою боржника АДРЕСА_2 , однак перевірити майновий стан боржника виявилось неможливим, оскільки двері в квартирі не відчинили.
20 липня 2016 року старшим державним виконавцем здійснено вихід за адресою боржника АДРЕСА_2 , однак перевірити майновий стан боржника виявилось неможливим, при цьому двері квартири відчинила ОСОБА_5 , яка повідомила, що сплатить наявний у ОСОБА_1 борг по аліментах.
Згідно відповіді першого заступника начальника Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області №02-02/10164 від 25 липня 2016 року ОСОБА_1 за обліками УДМС України в Тернопільській області документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 .
Відповідно до вимог ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до статті 124 Конституції України,судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», яким закріплені умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, установлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11Закону України «Про виконавче провадження» Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - фізичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Відповідно до абзацу 2 пункту 15 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57(з наступними змінами), тимчасове затримання або вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон чи проїзного документа дитини на виконання рішення уповноваженого законом державного органу про тимчасову відмову у виїзді закордон (заборону виїзду) здійснюється уповноваженою службовою особою підрозділу охорони державного кордону у порядку, визначеному пунктами 24 і 25 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року №231.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється законом України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Згідно статті 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянин України має право виїхати з України, крім випадків передбачених цим законом, та в`їхати в Україну.

Положеннями статті 6 цього закону визначено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо: він обізнаний з відомостями, які становлять державну таємницю, - до закінчення терміну, встановленого статтею 12 цього Закону; стосовно нього у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, застосовано запобіжний захід, за умовами якого йому заборонено виїжджати за кордон, - до закінчення кримінального провадження або скасування відповідних обмежень; він засуджений за вчинення кримінального правопорушення - до відбуття покарання або звільнення від покарання; він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань; він перебуває під адміністративним наглядом Національної поліції - до припинення нагляду.

Пунктом 8 статті 19 Закону «Про Державну прикордонну службу України» встановлено, що на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються: запобігання та недопущення перетинання державного кордону України особами, яким згідно із законодавством не дозволяється в`їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів; розшук у пунктах пропуску через державний кордон та у контрольних пунктах в`їзду - виїзду осіб, які переховуються від органів досудового розслідування та суду, ухиляються від відбуття кримінальних покарань; виконання в установленому порядку інших доручень правоохоронних органів

У відповідності до Узагальнень судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України Верховного суду України від 01.02.2013 року, вирішення судами питання про обмеження у виїзді за межі України можливе тільки у порядку, визначеному статтею 377-1 ЦПК України, та за поданням державного виконавця на підставі пункту 18статті 11 Закон України «Про виконавче провадження» у зв`язку з ухиленням боржника від виконання судового рішення чи рішення іншого органу, що перебуває на виконанні (п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України»).

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у таких випадках: якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України (п. 2); якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобов`язань (п. 5); якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі (п. 8).

Значення словосполучення "ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та у п. 18 ч. 3 ст. 11 ЗаконуУкраїни «Про виконавче провадження», позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим більше, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У зв`язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

У наданих державним виконавцем копій документів виконавчого провадження, відсутні докази, які б підтверджували те, що боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання рішення, відсутні будь-які докази свідомих діянь (дій або бездіяльності) боржника, спрямованих на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього були реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо), також відсутній розрахунок заборгованості по аліментах.
Окрім цього, суд враховує ту обставину, що боржник ОСОБА_1 перебуває на службі у Збройних силах України, а тому існує передбачена законом можливість стягувати заборгованість по аліментах із його заробітної плати .
Таким чином факт ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань судом не встановлений та старшим державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області не доведений.

Державним виконавцем не зазначено і не надано жодного доказу на підтвердження того факту, що саме обмеження боржника у виїзді за кордон яким-небудь чином вплине на виконання рішення суду, буде сприяти його виконанню.
Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов`язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання, закріпленого статтею 33 Конституції України, де чітко зазначено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що встановлені законом підстави для задоволення подання старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 відсутні, відтак внесено в його задоволенні необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 209, 210, п. 24-1 ч. 1 ст. 293, ч. 2 ст. 294, ч. 1 ст. 296, 377-1 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Савчук А. О. про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом п`яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддя Л. М. Сливка