№263/2923/16-ц №2/263/1075/2016
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 травня 2016 року місто Маріуполь
Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:
головуючого судді Ковтуненка В.О.,
при секретарі Чертовій О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про визнання її доньки - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зокрема, квартирою АДРЕСА_1, у зв'язку з тим, що остання не проживає за вищевказаною адресою з 1997 року без поважної причини.
Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення.
Відповідачка у судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, про день та час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку.
З огляду на те, що в матеріалах справи досить даних про права і взаємини сторін, справа розглянута за відсутністю відповідачки.
Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, у зв'язку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм відносини.
Відповідно до свідоцтва про право власності НОМЕР_2, виданого 03 серпня 2001 року виконкомом Маріупольської міської ради народних депутатів, ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1.
Із матеріалів справи суду відомо, що за вказаною адресою разом з ОСОБА_1 проживала її донька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказані дані відображено у формі А.
19 квітня 1997 року ОСОБА_2. зареєструвала шлюб з громадянином ОСОБА_5, внаслідок чого її прізвище було змінено на ОСОБА_2. Згідно паспорту громадина України, НОМЕР_1, відповідачка прописана за адресою: квартира АДРЕСА_1 з 26 вересня 1997 року.
Проте, у вказаному житлі з моменту реєстрації відповідачка не проживала, що підтверджується довідкою, виданою ЖБК Іллічівського району «Венера» (КОД ЗКПО - 23767081). Даний факт також підтвердили сусіди позивачки: ОСОБА_6 та ОСОБА_7, вказавши, що відповідачка народилася у місті Маріуполі та проживала у квартирі АДРЕСА_1 до 1998 року.
Із пояснень позивачки вбачається, що її донька залишила територію України та виїхала разом з чоловіком до Республіки Туреччина, а також позивачка надала копію документа, виданого 13 січня 1998 року, який підтверджує перебування ОСОБА_2 у вказаній іноземній державі.
Водночас, у листі-відповіді від 10 березня 2005 року Посольством Туреччини в Україні ОСОБА_1 було повідомлено, що будь-які дані про встановлення місця знаходження її дочки не встановлено.
За даними Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України відомості про перетинання державного кордону України громадянкою ОСОБА_2 в базі даних не виявлено.
Статтями 317, 319, 321 і 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним право користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців та у відповідності до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку.
Статтею 405 Цивільного Кодексу України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право користування жилим приміщенням у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад 1 рік.
Відповідачка не проживає у квартирі АДРЕСА_1 понад 18 років, з моменту реєстрації, а відповідно втратила право користування житлом, у зв'язку з чим, суд вважає обґрунтованими твердження позивачки про порушення її прав, як власниці спірного житла, з боку відповідачки, за захистом яких вона звернулася до суду.
Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись Цивільним кодексом України, ст. ст. 8, 11, 60, 88, 212-218, 224 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме - квартирою АДРЕСА_1
Рішення суду може бути переглянуто Жовтневим районним судом міста Маріуполя за письмовою заявою відповідачки, яка може бути подана до суду протягом 10 днів з дня отримання копії рішення суду.

На рішення суду позивачка може подати апеляційну скаргу в Апеляційний суд Донецької області через Жовтневий районний суд міста Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення. Позивачка, яка брала участь у справі, але не була присутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.О. Ковтуненко