Машівський районний суд Полтавської області
Справа № 540/1135/16-ц
Номер провадження 2/540/345/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2016 року Машівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого-судді Кравець С.В.

за участю: секретаря Кольвашенко А.В.

представника позивача ОСОБА_1М

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Селещинської сільської ради Машівського району Полтавської області, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Машівська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини та прийняття спадщини, -

відповідно до ч.3 ст.209 ЦПК України в судовому засіданні 21 жовтня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частину Рішення, -

в с т а н о в и в :

у вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі вказаним позовом, посилаючись на те, що 30.12.2009 року померла його мати ОСОБА_5, після смерті якої залишилася спадщина. Він, маючи намір прийняти спадщину, звернувся до Машівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у її прийнятті було відмовлено в звязку з відсутністю доказів того, що на момент смерті ОСОБА_5 з нею ніхто не був зареєстрований. Спадкова справа до майна померлої не заводилась, спадкоємцями першої черги спадкування за законом є він та ОСОБА_3, спадкоємцем за заповітом ОСОБА_4 Позивач стверджує, що він, з квітня 2003 року по 30.12.2009 року, проживав разом з померлою ОСОБА_5 без реєстрації по вулиці Чапаєва,17 в с.Селещина Машівського району Полтавської області, і в установлений законом щестимісячний строк пісял смерті матері вступив у управління спадковим майном, а саме: користувався господарськими спорудами та будівлями, доглядав за присадибною земельною ділянкою, проводив поточний ремонт житлового будинку тощо, і на даний час продовжує проживати у вказаному будинку, натомість прийняти спадщину не може, а тому змушений звернутися до суду. У звязку з викладеним заявник просить встановити факт його постійного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_5, яка померла 30.12.2009 року, в період з квітня 2003 по 30.12.2009 року та прийняття спадщини ОСОБА_2 після померлої 30.12.2009 року ОСОБА_5, шляхом фактичного вступу в управліня спадковим майном.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримує з підстав, викладених у його змісті та просить його задоволити. Відповідач та треті особи в судове засідання не зявилися, направили заяви про розгляд справи без їх участі, відповідач та третя особа-1 покладаються на розсуд суду, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позовні вимоги підтримують та просять їх задоволити.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши докази у справі, прийшов до наступного висновку.

Судом установлено, що 30.12.2009 року у віці 83 років у с. Селещина Машівського району Полтавської області померла ОСОБА_5, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-КЕ № 146300 від 31 грудня 2009 року (а.с.4).

Як убачається з довідок Селещинської сільської ради № 1169 та 1170 від 09.06.2016 року, померла проживала ІНФОРМАЦІЯ_1 (нова назва вулиця Калинова) у с. Селещина Машівського району Полтавської області, згідно даних погосподарської книги № 7 особовий рахунок 558 по Селещинській сільській раді, була зареєстрована за вказаною адресою і на день її смерті ніхто крім неї в цьому будинку зареєстрований не був (а.с.16,17).

Позивач по справі ОСОБА_2, є сином померлої ОСОБА_5, що стверджується свідоцтвом про народження серії ЯЯ № 822837 від 19.09.1952 року (а.с.6).

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 45389671 від 11.10.2016р. після смерті 30.12.2009 ОСОБА_5 спадкова справа не заводилась (а.с.54).

За постановою державного нотаріуса Машівської державної нотаріальної контори від 12 квітня 2016 року, в першу чергу права на спадкування за законом після померлої ОСОБА_5 мають діти померлої: ОСОБА_2, ОСОБА_3, однак вони, як і спадкоємцем за заповітом ОСОБА_4, в установлений законом строк не прийняли спадщину. Цією ж постановою, ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з не встановленням факту постійного проживання зі спадкоємцем на час відкриття спадщини, або про встановлення факту прийняття спадщини (а.с.5).

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. п. 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини відповідно до ст. 549 ЦК, 1963 року.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

У ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», визначено, місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання -житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

Як убачається з копії паспорта позивача ОСОБА_2, він з 31 травня 1977 року зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7).

Натомість, за довідкою Селещинської сільської ради Машівського району Полтавської області № 1152 від 06.06.2016 року, гр. ОСОБА_2 в установлений законом шестимісячний строк після смерті матері ОСОБА_5 вступив в управління спадкомим майном, а саме: провів ремонт житлового будинку, користується земельною ділянкою і майном, підтримує господарські будівлі в належному стані. ОСОБА_2 проживав без реєстрації у спадковому будинку на день смерті матері ОСОБА_5, проживали разом, вели спільне госпродарство, проживає і на даний час (а.с.18).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показала, що проживала через будинок від господарства ОСОБА_5. Її син ОСОБА_2 спочатку приходив до неї і допомагав по господарству, а коли вона занедужала, приблизно у 2003 році повністю переїхав до неї та проживав до дня її смерті у 2009р., а також продовжує жити і в даний час.

Свідок ОСОБА_7 зазначив, що позивач допомагав по господарству своїй матері, постійно до неї приходив, але йому невідомо чи проживав він у неї.

У суду немає підстав ставити під сумнів показання свідків і таких доказів суду не надано.

З огляду на викладене, відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Таким чином, суд вважає, що зібрані та досліджені у судовому засіданні докази свідчать, що позивач на день смерті 30.12.2009 року ОСОБА_5 проживав разом з нею, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

В той час, вимога позивача про встановлення факту прийняття спадщини задоволенню не підлягає, оскільки є взаємовиключною з вимогою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на момент смерті, та крім цього не передбачена нормами ЦК, 2004 року, оскільки була визначена нормами ЦК, 1963 року.

Разом з тим, оскільки позивачем при подачі позову було заявлено дві вимоги немайнового характеру зокрема: про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на момент смерті та про встановлення факту прийняття спадщини, але була оплачена лише одна з них, в той час як за приписами п.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру, а відтак з позивача слід стягнути на користь держави недоплачений судовий збір за другу вимогу немайнового характеру.

Так, відповідно до п.п. 2.1.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», розмір судового збору, що підлягає до сплати за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 0,4 розміру мінімальної заробітної.

Частиною 1 статті 4 вказаного Закону установлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Статтею 8 Закону України Про Державний бюджет України на 2016 рік передбачено, що мінімальна заробітна плата з 1 січня 2016 року становить 1 378 грн.

Таким чином, недоплачена сума судового збору складає в розмірі 551, 20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1268 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_2 до Селещинської сільської ради Машівського району Полтавської області, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Машівська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини та прийняття спадщини задоволити частково.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з матірю ОСОБА_5, яка померла 30.12.2009р. по вулиці Калинова (попередня назва Чапаєва), 17 в с. Селещина Машівського району Полтавської області.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави недоплачений судовий збір в розмірі 551, 20 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Машівський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а особою, яка не була присутньою під час проголошення рішення в той же строк з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у випадку його оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст Рішення виготовлено та підписано 24 жовтня 2016 року

Суддя: