№ 336/1309/16-ц
пр. № 2/336/1238/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2016 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Жупанова І.Б., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю,

В С Т А Н О В И В :

9.03.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про усунення перешкод в користуванні власністю.

Ухвалою судді від 11.03.2016 року зазначена позовна заява залишена без руху та наданий строк для усунення недоліків, не пізніше пяти днів з дня отримання позивачем ухвали. Зазначена ухвала була направлена на адресу позивача, вказаною нею в позовній заяві.

Проте, на адресу суду повернулося поштове повідомлення , в якому зазначено, що копію хвали від 11.03.2016 року про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків отримано 17.03.2016 року.

До теперішнього часу жодних документів на виконання ухвали судді від 11.03.2016 року до суду не надходило.

Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, а також оплатить судовий збір, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедент ними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вимога суду з підстав, передбачених ст. 119 ЦГЖ України, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Оскільки позивач протягом встановленого судом строку недоліки зазначені в ухвалі суду не усунув позовна заява підлягає поверненню позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю вважати неподаною та повернути позивачеві зі всіма доданими до неї документами.

Ухвалу суду може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня проголошення ухвали.

Суддя:

25.04.16