Справа № 467/1085/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2016 року Арбузинський районний суд

Миколаївської області

в складі: головуючого судді Кірімової О.М.

за участю секретаря Сіваченко Ю.І.,

прокурора Донаканян А.Д.

представника органу опіки та піклування Арбузинської райдержадміністрації

Деменко І.Л.

представника Арбузинського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді

Мартинко А.В.

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Арбузинка цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Арбузинської райдержадміністрації в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача Благодатненська сільська рада Арбузинського району Миколаївської області, Арбузинський центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на дитину

ВСТАНОВИВ:

Орган опіки та піклування Арбузинської райдержадміністрації в інтересах малолітнього ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до матері дитини ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача Благодатненська сільська рада Арбузинського району Миколаївської області, Арбузинський центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді про позбавлення батьківських прав.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідач, будучи матір'ю малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, протягом тривалого часу, проживаючи окремо від сина, не спілкується з дитиною, не проявляє до нього батьківської турботи, не цікавляться його долею, не відвідує, не турбується про фізичний та духовний його розвиток, не надає матеріальної допомоги на виховання, байдуже ставиться до долі своєї дитини, свідомо ухиляються від своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини.

Ухвалою суду від 07 червня 2016 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучений Арбузинський центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді.

У судовому засіданні представник позивача збільшила позовні вимоги, крім заявлених вимог просила стягнути із відповідача на користь опікуна на утримання дитини аліменти. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити позов. Суду пояснила, що матір'ю дитини є позивачка, батько в свідоцтві про народження дитини записаний відповідно до ст. 135 СК України.

Розпорядженням голови Арбузинської райдержадміністрації від 24 листопада 2015 року дитині надано статус як такої, що позбавлений батьківського піклування.

Розпорядженням голови Арбузинської райдержадміністрації від 14 грудня 2015 року хлопчика передано під опіку ОСОБА_6, де він проживає разом із опікуном, з якою склалися добрі, теплі, чуйні відносини.

За період перебування дитини під опікою, мати дитини ОСОБА_3 жодного разу не цікавилася долею дитини, не телефонувала, не приймала участі у її вихованні. Дані фактори вказують на ухилення матері від виховання дитини, що є свідомим нехтуванням своїми батьківськими обов'язками.

06 травня 2016 року рішенням Арбузинської райдержадміністрації ухвалено про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та заперечувала проти задоволення позову. Суду пояснила, що перебуваючи в місцях позбавлення волі, ІНФОРМАЦІЯ_1 народила сина ОСОБА_4. Батьком дитини записана особа з її слів. З колонії звільнилася 13 липня 2015 року, тому весь час, з дня народження, дитина знаходила разом із нею. Після звільнення із місць позбавлення волі, звернулася до міліції, щоб стати на облік, однак у неї був відсутній паспорт, що є великою перепоною в оформленні усіх документів, в тому числі і щоб побачитися із сином. На теперішній час відповідач займається оформленням документів, збирає різного характеру довідки, щоб мати можливість отримати паспорт, а в подальшому забрати дитину та жити разом із нею. Відповідач зазначила, що вона працює не офіційно, однак отримує платню біля 2000 грн. на місяць, проживає із співмешканцем у його квартирі в м. Миколаєві, який не заперечує, щоб разом з ними жив і її син. Жалкує, що написала заяву про позбавлення її батьківських прав. Дитину свою любить і намагатиметься, щоб дитина була поруч з нею, в подальшому має намір влаштувати сина в дитсадок.

Представник Благодатненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити.

Представник Арбузинського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді підтримала заявлені вимоги позивача та просила суд їх задовольнити з тих підстав, що відповідач стояла на обліку, як особа, що вчинила злочин, з нею неодноразово проводились роз'яснювальні роботи, надавались рекомендації, однак такі останньою не виконані. Відповідач тривалий час тільки обіцяє отримати паспорт, вона не вживає жодних дій, щоб мати можливість жити із дитиною. На теперішній час син відповідача перебуває в сімейному оточені людей, які його люблять.

Прокурор в судовому засіданні позов підтримала.

Вислухавши учасників судового процесу, вивчивши надані суду докази, суд приходить до наступного висновку.

Так, Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами 2, 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями) виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За правилами ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні.

У ч. 1 ст. 164 СК України наведено перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Для задоволення позову достатньо впевнитись в одному з них.

З позовної заяви вбачається, що орган опіки та піклування Арбузинської райдержадміністрації як на підставу для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав посилався на положення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України (ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини).

При цьому, ухилення від виконання батьківських обов'язків передбачає систематичне невиконання обов'язку турбуватись про дітей, в чому воно б не виражалось (не годувати, не забезпечувати необхідним одягом, медичною допомогою, не задовольняти життєво важливих потреб дитини).

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків та свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 р. повторює, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Як видно із свідоцтва про народження (а.с. 8) ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1. Матір»ю дитини є ОСОБА_3, батьком є ОСОБА_7.

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження (а.с. 9) відомості про батька дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

Згідно довідки про звільнення (а.с. 31) ОСОБА_3 в період з 08 жовтня 2013 року по 13 липня 2015 року відбувала покарання в місцях позбавлення волі.

Відповідно до Акту від 12 листопада 2015 року в цей день був виявлений ОСОБА_4 в с. Благодатне без батьківського піклування (а.с. 10). Як зазначила відповідач, вона залишила свою дитину тітці, а сама поїхала до сестри в м. Одеса за допомогою.

Розпорядженням Арбузинської райдержадміністрації від 24 листопада 2015 року дитині надано статус, як позбавленої батьківського піклування (а.с. 11).

Розпорядженням Арбузинської райдержадміністрації від 14 грудня 2015 року призначено опікуном над малолітнім ОСОБА_4 ОСОБА_6 (а.с. 12)

Згідно довідок Благодатненської сільської ради (а.с. 13-14) ОСОБА_3 разом із сином ОСОБА_4 тимчасово проживала по АДРЕСА_1, де близьких родичів не має.

Згідно довідки-характеристики Благодатненської сільської ради (а.с. 15) ОСОБА_3 ніде не працювала, схильна до вживання спиртних напоїв, не виконувала свої батьківські обов'язки по вихованню дитини.

Згідно заяви відповідача (а.с. 20) відповідач не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина.

Відповідно до довідки служби у справах дітей адміністрації Ленінського району Миколаївської міської ради (а.с. 21) на час перебування дитини під опікою ОСОБА_6, ОСОБА_3 до вказаної служби та законного представника дитини з питання відвідування, спілкування дитини, не зверталася, участі у вихованні та утриманні дитини не приймає, сином не цікавиться.

Згідно висновку Органу опіки та піклування Арбузинської райдержадміністрації (а.с. 6-7) визнано за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно її малолітнього сина ОСОБА_4, оскільки вона свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками по відношенню до малолітнього сина.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року (з наступними змінами та доповненнями) суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

Частиною 5 ст. 19 СК України встановлено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

На думку суду, у висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача не наведено фактичних обґрунтувань стосовно того, якими доказами, підтверджується усунення відповідача від утримання та виховання дитини та якими причинами це викликано.

Посилання у висновку на негативні характеристики відповідача не можуть вважатись достатніми обставинами для позбавлення батьківських прав відповідача з наведених вище підстав.

За такого, відповідно до положень ч. 6 ст. 19 СК України суд вважає, що вищезазначений висновок органу опіки та піклування є недостатньо обґрунтованим.

В судовому засіданні відповідач наголошувала, що після відбування покарання у неї є проблеми щодо відновлення паспорта, а його відсутність, щонайменше, унеможливлює бачитись з дитиною, так неможливо ідентифікувати її особу, стан її здоров'я та інше. У матеріалах справи відсутні докази того, що до відповідача раніше не застосовувались заходи попередження про необхідність змінити ставлення до виховання сина.

Згідно з ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

За таких обставин, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем достатніх підстав для застосування до ОСОБА_3 крайнього заходу впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, що є способом захисту прав та інтересів дитини, якою є позбавлення батьківських прав.

Виходячи з того, що позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для матері, так і для самої дитини (ст. 166 СК України), а також те, що позбавлення батьківський прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків, суд враховуючи встановлені обставини, характер поведінки відповідача та її бажання змінити свою поведінку та відносини з сином, вважає можливим, відмовивши в задоволенні позову, попередити відповідача ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і покласти на орган опіки та піклування Арбузинської райдержадміністрації контроль за виконанням відповідачем батьківських обов'язків.

На думку суду, таке вирішення спору надасть можливість відповідачу усунути його негативні наслідки у взаємовідносинах з сином та буде дійсно сприяти захисту інтересів дитини.

Не підлягають задоволенню і позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини, оскільки, у даному випадку, такі вимоги похідні від вимоги про позбавлення батьківських прав і наслідують його процесуальну долю.

Керуючись ст.ст. 60, 209, 213, 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову органу опіки та піклування Арбузинської райдержадміністрації в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача Благодатненська сільська рада Арбузинського району Миколаївської області, Арбузинський центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на дитину, відмовити.

Попередити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженку с. Вербова Балка Первомайського району Миколаївської області про необхідність змінити ставлення до виховання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Покласти на орган опіки та піклування Арбузинської районної державної адміністрації Миколаївської області контроль за виконанням ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки с. Вербова Балка Первомайського району Миколаївської області батьківських обов'язків.

Повний текст рішення виготовлено 06 липня 2016 року.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Арбузинського

районного суду О.М. Кірімова