Номер провадження: 22-ц/785/6318/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого Ващенко Л.Г.

суддів Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.

при секретарі Сібовій А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 07 липня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Великомихайлівський міжрайонний відділ виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про звільнення від заборгованості по аліментам та зарахування заборгованості у рахунок майбутніх платежів,

ВСТАНОВИЛА:

08.06.2016 року, ОСОБА_2 звернувся із позовом про звільнення його від заборгованості по аліментам і зарахування 12 500 гривень у рахунок заборгованості по аліментам на утримання доньки ОСОБА_1.

Позов обгрунтовано тим, що на підставі постанови суду і виконавчого листа від 26.04.2000 року із позивача на користь відповідачки стягувались аліменти на утримання доньки ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісячно. 20.08.2012 року Великомихайлівським районним судом Одеської області прийнято рішенння про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_1 у твердій грошовій сумі 500 гривень щомісячно до повноліття доньки, тобто до 22.02.2015 року. Заява про примусове виконання рішення суду від 20.08.2012 року подана відповідачкою 15.10.2014 року. Державним виконавцем нарахована заборгованість за період з 31.08.2012 року по 15 жовтня 2014 року у сумі 12 500 гривень.

Посилаючись на те, що відповідачка навмисно, без поважних причин, не подавала виконавчий лист до виконавчої служби для примусового стягнення аліментів, у січні та лютому 2016 року заборгованість по аліментам погашена, позивач просив позов задовольнити.

Позивач і відповідачка не приймали участі у судовому засіданні у суді першої інстанції.

Відповідачка подала письмові заперечення на позов, зокрема зазначала, що має право на стягнення заборгованості по аліментам за минулий час - протягом трьох років, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання, крім того, позивач добровільно погасив заборгованість по аліментам і така заборгованість не підлягає поверненню ні у будь-який спосіб.

Рішенням Великомихайлівського районного суду Одеської області від 07.07.2016 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на незаконність рішення суду і необгрунтованість відмови у позові.

Позивач, відповідачка і представник третьої особи не з'явились у засідання колегії суддів.

Позивач ОСОБА_2 не з'явився у засідання колегії суддів, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін на підставі ст. 308 ЦПК України.

За змістом ст. 308 ч.1 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення із додержанням норм матеріального та процесуального права.

Позивач просив звільнити його від сплати заборгованості по аліментам за період з 31.08.2012 року по 15.10.2014 року у сумі 12 500 гривень і зарахувати зазначену суду в рахунок платежів на утримання доньки ОСОБА_1 з тих підстав, що відповідачка навмисно, без поважних причин, у період з серпня 2012 року по жовтень 2014 року не здавала до виконавчої служби виконавчий лист про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі 500 гривень щомісячно (а.с.3-5).

Суд, вирішуючи спір і відмовляючи у позові виходив з того, що відповідачка мала право на стягнення заборгованості по аліментам за минулий час /не більше як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа/, крім того, в силу закону, аліменти, надані особі як засіб існування, якщо їх виплата здійснена добровільно, поверненню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Встановлено, що рішенням Великомихайлівського районного суду Одеської області від 20.08.2012 року із позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 500 гривень щомісячно, до повноліття доньки, тобто до 22.02.2015 року. Виконавчий лист, виданий на підставі постанови Великомихайлівського районного суду Одеської області від 26.04.2000 року про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку позивача підлягав поверненю до суду. 31.10.2013 року державним виконавцем затверджено розрахунок заборгованості відповідача по аліментам, яка за 2012 рік склала 1 638,75 гривень. 15.10.2014 року, на підставі постанови державного виконавця відділення державної виконавчої служби Великомихайлівського районного управління юстиції (далі-ВДВС), відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа від 08.09.2014 року. 22.02.2015 року складено новий розрахунок заборгованості по аліментам, який станом на лютий 2015 року склав 16 547,75 гривень (а.с.11-15).

У встановленому законом порядку, позивач не оскаржив розрахунок державного виконавця від 22.02.2015 року про заборгованість по аліментам.

Позивач добровільно сплатив відповідачці заборгованість по аліментам у сумі 12 500 гривень за період з 31.08.2012 року по 15.10.20154 року, визначений у розрахунку державного виконавця від 22.02.2015 року.

Зазначені обставини відповідачка визнала, що вбачається з її письмових заперечень на позов від 04.07.2016 року (а.с.36,36 зворот).

Аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більше як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання (ст. 194 ч.1 СК України).

Крім того, не підлягають поверненню аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб існування, якщо іх виплата проведена фізичною особою добровільно (ст. 1215 ч.1 п.1 ЦК України).

Позовні вимоги позивача не зазначають в рахунок яких саме платежів має бути проведено зарахування 12 500 гривень.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову у позові.

Доводи позивача у скарзі про те, що: він повинен нести відповідальність за прострочення сплати аліментів лише у разі наявності його вини; відповідачка діяла недобросовісно і навмисно не подавала виконавчий лист до виконання не заслуговують на увагу зважаючи на наступне.

Наявність вини платника аліментів слід доводити у випадку стягнення неустойки /пені/ за час прострочення аліментів (ст. 196 ч.1 СК України).

Саме позивач має довести недобросовісність відповідачки, як набувача аліментів.

Однак недобросовісність відповідачки, належними та допустимими доказами, не доведена.

Навпаки, з матеріалів справи вбачається, що відповідач, як платник аліментв, на підставі рішення суду від 20.08.2012 року повинен був сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмір 500 гривень щомісячно, з індексацією зазначеної суми, відповідно до вимог закону.

Інших, правових доводів, апеляційна скарга не містить.

Приймаючи до уваги, що рішення суду відповідає обставинам справи і вимогам закону, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу, а рішення суду залишає без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Великомихайлівського районного суду Одеської обалсті від 07 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

ОСОБА_4

ОСОБА_5