У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3, на рішення апеляційного суду Київської області від 11 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа - Васильківська районна державна адміністрація Київської області, про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач вихованням дитини не займається, навчанням та станом здоров'я не цікавився, не спілкується з ним на протязі тривалого часу, не бажає матеріально підтримувати та ухиляється від сплати аліментів на дитину у визначеному розмірі, навіть після рішень судів у справах про оспорювання батьківства. За результатом розгляду її заяви комісією з питань захисту прав дитини при Васильківській РДА було складено висновок від 14 жовтня 2014 року про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Враховуючи наведене, позивач просила позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_5

Заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02 лютого 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Позбавлено ОСОБА_4 батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 11 травня 2016 року заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02 лютого 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Попереджено ОСОБА_4 про необхідність змінити ставлення до виховання свого малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Покладено на Васильківську районну державну адміністрацію Київської області контроль за виконанням батьківських обов'язків ОСОБА_4 стосовно малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3, просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно з п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 20) (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Пунктом 18 Постанови передбачено, що відповідно до статті 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення місцевого суду та відмовляючи у задоволенні позову, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми сімейного права, які їх регулюють, виходив з того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов'язки, а також врахував, що висновок комісії з питань захисту прав дитини при Васильківській РДА від 14 жовтня 2014 року про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача не є достатньо обґрунтованим, у зв'язку із чим, виходячи із характеру поведінки особи батька та конкретних обставин справи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для попередження відповідача про зміну ставлення до виховання дитини.

Доводи скарги висновки суду не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3, у відкритті касаційного провадження на рішення апеляційного суду Київської області від 11 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа - Васильківська районна державна адміністрація Київської області, про позбавлення батьківських прав.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В. Демяносов