Справа № 186/575/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2016 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області

в складі: головуючої - судді Янжули С. А.

при секретарі: Лиман Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Першотравенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Управління держземагенства у Петропавлівському районі Дніпропетровської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

21 квітня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2, третя особа Управління держземагенства у Петропавлівському районі Дніпропетровської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 07 грудня 2011 року померла його бабуся - ОСОБА_3. Померлою було складено заповіт, посвідчений державним нотаріусом, відповідно до якого ОСОБА_3 заповіла на його ім'я житловий будинок №23 з надвірними побудовами та спорудами по вул.Мечнікова, м.Першотравенськ, Дніпропетровської області, а все інше майно заповіла на ім'я відповідачки ОСОБА_2

23 березня 2013 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Спадщина на яку видано свідоцтво, складається з: житлового будинку (саман обкл.цеглою) позначеного у плані літерою А,а - житловою площею 28,9 кв.м, загальною площею 60 кв.м, розташованого в м.Першотравенську по вул.Мечнікова, будинок №23, з господарськими будівлями, згідно Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого КП "Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації" 10 грудня 2012 року за №36628943; літня кухня (саман обкл.цеглою) - Б,пдБ, сарай (шл.лит) - Е, погріб (шл.лит) - Ж, вбиральня (цегла) - З, огорожа (металева, дерев) - №1-3, який належав померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Першотравенською державною нотаріальною конторою 15 січня 1997 року за р.№39 та зареєстрованого в КП "Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації" 20 січня 1997 року у реєстровій книзі 1, номер запису 35.

Він звернувся до нотаріуса щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,1000 га, та площею 0,0040 га, переданих для будівництва та обслуговування вищевказаного житлового будинку, однак отримав відмову в зв'язку з тим, що померла ОСОБА_3 заповіла позивачу тільки житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами, а все інше майно - відповідачці.

ОСОБА_3 22 грудня 2009 року отримала державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯИ №094182 та №094183, видані на підставі рішення виконавчого комітету Першотравенської міської ради від 23 липня 1997 року за №314 у приватну власність площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:003:0494 та площею 0,0040 га, кадастровий номер :01:003:0495, передані для будівництва, розташовані за вищевказаною адресою.

Просить суд визнати за ним право власності на вказані земельні ділянки, розташовані по вул.Мечнікова, 23, м.Першотравенськ, Дніпропетровської області, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3

В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просять їх задовільнити.

Відповідачка в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги визнала, не заперечує проти їх задоволення.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день слухання справи був належним чином повідомлений.

Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Згідно частини 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Ст. 16 ЦК України дає перелік способів захисту цивільних прав та інтересів судом.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи,яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців).

Згідно ст. 1223 ЦК України право на успадкування мають особи, визначенні у заповіті.

Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

В силу ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонено законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною першою статті 1235 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

З позовом про визнання права власності на спадщину в судовому порядку, може звернутися особа лише у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Дані роз'яснення містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування".

Згідно ч.1 ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», правило ст.1225 ЦК України про те, що при переході права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, необхідно розуміти так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні».

Згідно ст.316 Цивільного Кодексу України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.328 Цивільного Кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонено законом, зокрема і правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

07 грудня 2011 року померла ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть І-КИ №425852 від 09 грудня 2011 року.

Копією заповіту від 07 листопада 2003 року, посвідченого державним нотаріусом Першотравенської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області за р.№745, підтверджується, що ОСОБА_3 заповіла ОСОБА_1 житловий будинок №23 з надвірними побудовами та спорудами по вул.Мечнікова, м.Першотравенськ, Дніпропетровської області, а все інше майно заповіла на ім'я відповідачки ОСОБА_2

Копією свідоцтва про право на спадщину від 23 березня 2013 року підтверджується, що ОСОБА_1 є спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_3 Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: житлового будинку (саман обкл.цеглою) позначеного у плані літерою А,а - житловою площею 28,9 кв.м, загальною площею 60 кв.м, розташованого в м.Першотравенську по вул.Мечнікова, будинок №23, з господарськими будівлями, згідно Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого КП "Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації" 10 грудня 2012 року за №36628943; літня кухня (саман обкл.цеглою) - Б,пдБ, сарай (шл.лит) - Е, погріб (шл.лит) - Ж, вбиральня (цегла) - З, огорожа (металева, дерев) - №1-3, який належав померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Першотравенською державною нотаріальною конторою 15 січня 1997 року за р.№39 та зареєстрованого в КП "Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації" 20 січня 1997 року у реєстровій книзі 1, номер запису 35.

Позивач звернувся до нотаріуса щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки площею 0,1000 га, та площею 0,0040 га, переданих для будівництва та обслуговування вищевказаного житлового будинку, однак отримав відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій від 25 лютого 2016 року, в зв'язку з тим, що померла ОСОБА_3 заповіла позивачу тільки житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами, а все інше майно - відповідачці.

ОСОБА_3 22 грудня 2009 року отримала державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯИ №094182 та №094183, видані на підставі рішення виконавчого комітету Першотравенської міської ради від 23 липня 1997 року за №314 у приватну власність площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:003:0494 та площею 0,0040 га, кадастровий номер :01:003:0495, передані для будівництва, розташовані за вищевказаною адресою.

Дана обставина сторонами визнається, що в силу ст. 60 ЦПК України не потребує доказуванню.

Звернення до суду за захистом свого права позивачем є обґрунтованим, оскільки воно продиктоване тою обставиною, що при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця на вказані земельні ділянки, отримав відмову.

У відповідності до ст. 1296 ч.3 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

З огляду на зміст глави 84 ЦК України та роз'яснень Пленуму ВСУ у Постанові №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» (п.23), право позивачів на отримання у спадок спірної земельної ділянки встановлюється судом.

Враховуючи усі обставини справи у сукупності, загальні засади цивільного судочинства, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Однак, враховуючи, що позивач в позовній заяві не просить покласти судові витрати на відповідачку, то суд, за таких обставин, вважає за можливе не стягувати понесені позивачем судові витрати з відповідачки по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.30, 60, 62, , 212, п.6 ст.256 ЦПК України, ст.ст.16,377,1223,1225,1235 ЦК України, - суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Управління держземагенства у Петропавлівському районі Дніпропетровської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування - задовільнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, право власності на земельні ділянки: площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:003:0494 та площею 0,0040 га, кадастровий номер :01:003:0495, передані для будівництва, які розташовані за адресою: вул.Мечнікова, буд.№23, м.Першотравенськ, Дніпропетровської області, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3.

Судові витрати залишити за позивачем ОСОБА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_4ла