Справа № 318/486/16-ц
Номер провадження №2/318/245/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2016 р. м. Камянка-Дніпровська

Камянсько-Дніпровський районний суд Запорізької області у складі: судді Васильченка В.В.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якої на підставі довіреності діє ОСОБА_2 до Територіальної громади в особі Іванівської сільської ради Камянсько-Дніпровського району Запорізької області про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1. В обґрунтування позовних вимог зазначила на те, що вона з самого свого народження та по теперішній час мешкає в с. Іванівка Камянсько-Дніпровського р-ну Запорізької області. За життя позивачка особливо здружилася із ОСОБА_3, яка мешкала в селі сама. Будучи людиною похилого віку ОСОБА_3П не мала змоги себе обслуговувати самостійно, тому позивач взяла на себе зобовязання по догляду за нею. Зі свого боку позивачка сумлінно піклувалася про неї, годувала, мила, прибирала, прала та ін. ОСОБА_3 за таку турботу відповідала їй любовю та ласкою. В 1993 році позивачка уклала шлюб із ОСОБА_4 В тому ж році вона зареєструвалася за місцем проживання свого чоловіка, а саме с. Іванівка, пров. Молдавський 9/13. Але її сімейне життя склалося не дуже добре чоловік зловживав та до теперішнього часу зловживає спиртними напоями, в стані алкогольного спяніння він виганяв її з квартири. ОСОБА_3 знала про невдале сімейне життя позивача. Тому ОСОБА_3 ще за життя повідомила про свій намір залишити після своєї смерті позивачу однокімнатну квартиру, в якій вона мешкала та була власником. При цьому ОСОБА_5 власноручно віддала позивачці всі правовстановлюючі документи на квартиру та ключі від квартири позивачу. Свою волю стосовно розпорядження своїм майном вона озвучила і своєму єдиному сину. 20 грудня 2002 року ОСОБА_3 померла. Позивачка організовувала її поховання, поминки та в подальшому самостійно встановлювала памятник на її могилу. Окрім того, про смерть ОСОБА_3 було повідомлено її сина ОСОБА_6 ОСОБА_4 він не приїхав ні на поховання, ні на поминки. За весь цей час він жодного разу не приїжджав на могилу до матері чи виявляв якогось інтересу до спадкового майна (квартири).

Через декілька днів після смерті матері її єдиний син - ОСОБА_6 написав листа голові Іванівської сільської ради Камянсько-Дніпровського району Запорізької області, в якому зазначив на те, що він, будучи єдиним спадкоємцем після смерті матері, не бажає приймати спадщину та в звязку з тим, що ОСОБА_1 здійснювала догляд за його мамою, просить приватизовану ОСОБА_3 однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 оформити у її власність. Після такого листа позивачка була впевнена, що після заяви єдиного спадкоємця в сільській раді документи на квартиру будуть автоматично оформленні на її імя. І в 2003 році при черговому запої свого чоловіка, зібравши лише свої особисті речі, перейшла мешкати у кв. № 16, розташовану в буд. № 4 провулку Молдавський в с. Іванівка Камянсько-Дніпровського р-ну Запорізької області. Весь цей час, починаючи з січня 2003 року позивачка користується вищеназваною квартирою. Дотепер позивачка проживає в квартирі та відкрито володіє нею вже більш ніж 12 років. В квартирі вона зробила косметичний ремонт, провела газ, зробила опалення, сплачує комунальні послуги. Жодних претензій до неї від будь-кого з приводу проживання в квартирі та користування нею не надходило. Всі квитанції надходили на імя ОСОБА_3 та позивач їх сумлінно оплачувала. В 2015 році до поштової скриньки було вкладено повідомлення, в якому зазначалося, що всім мешканцям необхідно переоформити договори на газопостачання. Для цього необхідно надати цілий пакет документів, до складу яких в тому числі входять і правовстановлюючі документи на квартиру. За їх отриманням позивачка звернулася до Іванівської сільської ради. Але їй було повідомлено, що вищеназвана квартира до теперішнього часу зареєстрована та рахується за ОСОБА_3 Оформити належним чином своє право власності позивачка не має змоги, тому вимушена звернутися до суду.

В судове засідання позивачка не зявилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить справу розглядати у її відсутність, позов задовольнити в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача, у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи доводи позивача в обґрунтування позову, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом установлено, той факт, що АДРЕСА_3 належала на праві приватної власності ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом №1337 про право власності на житло.

20 грудня 2002 року ОСОБА_3 померла. Спадкоємців за законом або заповітом у встановленому законом порядку не має. Син ОСОБА_3 - ОСОБА_6 -з заявою про прийняття спадщини у встановленому законом поряду спадщину після смерті матері не прийняв. В матеріалах справи є його письмова заява на адресу голови Іванівської сільської ради про те, що він не заперечує про оформлення квартири на користь ОСОБА_1 після смерті матері, яка написана в довільній формі.

Позивачка ОСОБА_1 понад десять років проживає та доглядає за квартирою. Вказаний факт підтверджується довідкою №1773 від 09.12.2015 р., виданою Іванівською сільською радою Камянсько-Дніпровського району Запорізької області та квитанціями про сплату за послуги електроенергії. Позивач регулярно сплачує комунальні послуги, проводить капітальні та поточні ремонти, утримує квартиру у належному стані.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за субєктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 344 ЦК України, особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, що для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до зазначеної статті повинні існувати наступні ознаки: володіння має бути добросовісним, володіння має бути відкритим, очевидним для всіх третіх осіб, які повинні мати можливість спостерігати за ним; володіння має бути безперервним протягом визначених законом строків.

При вирішенні спорів про набувальну давність необхідно ураховувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися у повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено;

Така правова позиція викладена у п. 6 ОСОБА_7 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» за №24-150/0/4-13 від 28.01.2013 року.

Набувальна давність поширюється на випадки фактичного, безтитульного (незаконного) володіння чужим майном. Безтитульне володіння це фактичне володіння, яке не спирається на які не будь правові підстави набувальної давності і розповсюджується на випадки фактичного, безтитульного володіння чужим майном.

За змістом ст. 344 ЦК України визначаються ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю, а саме: володіння мусить бути відкритим, очевидним для всіх третіх осіб, які повинні мати можливість спостерігати за ним; володіння повинно бути безперервним протягом визначених строків. Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння.

Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Як зазначається в ст. 181 ЦК України, набувальна давність поширюється на випадки фактичного, безпритульного (незаконного) володіння чужим майном. До нерухомих речей належать земельні ділянки, а також обєкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких без непропорційного збитку для їх призначення є неможливим (жилі будинки, насадження, майнові комплекси).

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Оскільки ОСОБА_1 вже на протязі більш ніж 12 років відкрито, очевидно для всіх та безперервно володіє та користується кв. № 16, розташованою в буд. № 4 в провулку Молдавський в с. Іванівка Камянсько-Дніпровського району Запорізької області, є всі підстави для задоволення вимог про визнання за нею права власності за набувальною давністю. Позивачка довела факт набуття нею права власності за набувальною давністю, оскільки вона добросовісно і відкрито користується нерухомим майном на протязі більше 10 років, інші особи не заявляють вимог щодо повернення вказаного нерухомого майна, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі ст. 47 Конституції України; ст.ст. 328, 344, 392 ЦК України, керуючись ст.ст. 7, 10, 15, 16, 60, 61, 88, 209, 213-218 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Іванівської сільської ради Камянсько-Дніпровського району Запорізької області про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІДН: НОМЕР_1 право власності за набувальною давністю на однокімнатну квартиру АДРЕСА_4.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Камянсько-Дніпровський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Васильченко