Справа №639/5109/16-ц
Провадження №2/639/1790/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2016 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Іванової І.В.,

за участю секретаря Тущенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до житлового кооперативу «Трикотажник» про визнання права власності у порядку набувальної давності,суд ,

ВСТАНОВИВ:

30 червня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до житлового кооперативу «Трикотажник», в якому просив визнати право власності на квартиру №9 по прос. Ново-Баварському, 93-А в м. Харкові в порядку набувальної давності.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21.01.1972 року, його мати, ОСОБА_2, отримала квартиру №9 по прос. Ілліча, 93-А у м. Харкові, на підставі списку затвердженого загальними зборами кооперативу ЖК «Трикотажник» ,як пайщик. Разом з нею в вищезазначеній квартирі проживав батько позивача ОСОБА_3, та він, їх син ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження Харків. 18.06.1985 року померла його мати ОСОБА_2 після смерті матері, на підставі рішення Виконкому Жовтневої районної ради народних депутатів від 04.11.1986 року, №218_26 було переоформлено особовий рахунок на батька ОСОБА_3, а також переведено пай на його імя. Згідно довідки ЖК «Трикотажник» від 1.06.2016 року балансова вартість квартири у 1965 році становила 3541,39 карбованців, перший пайовий внесок за квартиру було зроблено у 1965 році у розмірі 1739,00 карбованців, останній пайовий внесок було зроблено у 1980 році, тобто вартість квартири була сплачена повністю у 1980 році. Позивач зазначив, що 1.05.2011 року помер його батько ОСОБА_3 Після смерті батька в вищезазначеній квартирі залишився проживати він та його родина. У 2016 році він звернувся по ПН ХМНО ОСОБА_4 з заявою про оформлення спадщини, але нотаріус пояснила, що оформити спадщину на квартиру немає можливості у звязку з тим, що свідоцтво на право власності на квартиру №9 по прос. Ново-Баварському, 93-А його батькам не видавалось, а згідно запиту нотаріуса до КП ХБТІ стало відомо, що станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру не зареєстровано. Тому право власності на квартиру йому необхідно оформляти в судовому порядку. Позивач проживає та зареєстрований у зазначеній квартирі, та фактично є законним наймачем вказаної житлової площі. Також зазначив, що все своє життя мешкає у зазначеній квартирі, в дитинстві відвідував дитячий садок, а також навчався в школі №93, яка знаходиться неподалік від квартири, що підтверджується друзями та сусідами. Він сплачує усі комунальні послуги, робить капітальний та поточний ремонт, підтримує квартиру у житловому стані. Згідно висновку про вартість майна ФОП ОСОБА_5 двокімнатна квартира загальною площею 43,2 кв.м. житловою площею 27,1 кв.м., вартість складає 418120,00 грн. З метою реалізації своїх прав, щодо визнання права власності на зазначену квартиру позивач звернувся до суду зазначеним позовом.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити та надав пояснення відповідні вищенаведеному.

Представник відповідача у судове засідання не зявився , належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановленні такі факти та відповідні їм правовідносини.

Так, з копії реєстраційного посвідчення на будинок, який належить державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям вбачається, що квартира №9 по прос. Ілліча, 93-А закріплена за ОСОБА_2 членом кооперативу «Трикотажник» на підставі списку ЖК «Трикотажник» , затвердженого загальними зборами кооперативу за реєстровим №№ 71 від 21.01.1972 року. (а.с. 6)

ОСОБА_2 померла 15.06.1985 року відповідно до копії свідоцтва про смерть серії 111-ВЛ №300330. (а.с. 12).

З 25.03.1962 року ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 (а.с. 11)

Відповідно до рішення Виконкому Жовтневої районної ради народних депутатів від 04.11.1986 року, №218-26 був відкритий особовий рахунок на двокімнатну ізольовану квартиру №9 по прос. Ілліча, 93-А у м. Харкові та переоформлено на імя ОСОБА_3, та переведений пай на його імя. (а.с. 7)

ОСОБА_3 помер 1.05.2011 року відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ №532280. (а.с. 13)

Згідно довідки ЖК «Трикотажник» від 1.06.2016 року, яка видана ОСОБА_1 вбачається що він мешкає у двокімнатній квартирі №9 по прос. Ілліча, 93-А у м. Харкові. Балансова вартість квартири у 1965 році становила 3541,39 карбованців, перший пайовий внесок за квартиру було зроблено у 1965 році у розмірі 1739,00 рублів, останній пайовий внесок було зроблено у 1980 році. Вартість всій квартири була сплачена у 1980 році. Основним квартиронаймачем був ОСОБА_3, зареєстрований у 1996 року.

З відповіді на запит приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_4, КП «ХарківськеМіськеБТІ» від 01.04.2016 року №170062 вбачається, що станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру №9 в житловому будинку №93-А по прос. Ново-баварському не зареєстровано. При вивченні матеріалів інвентаризаційної справи на кооперативний житловий будинок (ЖБК «Трикотажник») по прос.Ново-Баварському, 93-А встановлено, що пайщиком квартири №9 була ОСОБА_2 (нині померла) .(а.с. 15)

Відповідно до ст..3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 4 цього Кодексу здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно роз'яснень, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, потрібно враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі ст. 344 ЦК України можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння.

За набувальною давністю може бути отримано право власності на нерухоме майно, яке не має власника, власник якого невідомий або відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні його власнику було відмовлено.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем обрано невірний спосіб захисту, тобто, такий, якій не відповідає правовідносинам, що склались стосовно спірного майна.

Як встановлено судом спірну квартиру 2101.1972 року отримала мати позивача ОСОБА_2 на підставі списку затвердженого загальними зборами кооперативу ЖК «Трикотажник», як пайщик. В квартирі мешкали батько позивача ОСОБА_3 та сам позивач. 18 06.1985 року мати позивача ОСОБА_2 померла. Після смерті ОСОБА_2 , на підставі рішення Виконкому Жовтневої районної Ради народних депутатів від 04.11.1986 року за № 218-26 було переоформлено особовий рахунок на батька позивача та чоловіка померлої ОСОБА_3, а також переведено пай на його імя.

01.05.2011 року батько позивача ОСОБА_3 помер, після нього залишилася спадщина у вигляді спірної квартири.

Позивач є спадкоємцем після смерті батька, спадщину прийняв , оскільки на день смерті проживав разом з батьком та був зареєстрований у спірній квартирі.

Нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право власності на спірну квартиру, оскільки його батькам не видавалося свідоцтво про право власності на квартиру 9 по пр.. Ілліча 93-А. При наявності відмови нотаріуса видати свідоцтво про право власності , позивач має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за законом.

Тому, правових підстав для визнання за позивачем права власності на спірну квартиру в порядку набувальної давності суд не вбачає.

За правилами статей 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов*язана довесті ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання за позивачем права власності на квартиру №9 по прос. Ново-Баварському,93-А у м. Харкові в порядку набувальної давності, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 217, 218 ЦПК України, ст.ст. 328, 344 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області протягом 10 днів з дня проголошення, особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В.Іванова