Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.у.№311/102/16
Провадження №22-ц/778/2199/16
Головуючий у 1-й інстанції: Сидоренко Ю.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Сапун О.А.,

суддів: Краснокутської О.М.

ОСОБА_2,

за участю секретаря: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 18 березня 2016 року у справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА :

14 січня 2016 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заявлених вимог посилалось на те, що 24 липня 2007 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, згідно якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 4 200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається із заяви позичальника, умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» є правонаступником прав та обов'язків ЗАТ КБ «ПриватБанк», у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року змінено найменування позивача з ЗАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», про що зазначено у Статуті ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». 17 липня 2009 року було проведено державну реєстрацію вказаних змін.

В порушення умов кредитного Договору, відповідач борг не повернув, внаслідок чого станом на 31 грудня 2015 року утворилася заборгованість за кредитним договором №б/н від 24 липня 2007 року у розмірі 21 536 грн. 53 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 3 294 грн. 66 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 16 978 грн. 23 грн.; штрафу (фіксована частина) - 250 грн., штрафу (процентна складова) 1 013 грн. 64 коп.

До теперішнього часу ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором не сплатив, тому позивач просив стягнути з відповідача борг в розмірі 21 536 грн. 53 коп., судові витрати в розмірі 1 378 грн.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 18 березня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду наданим документам, допущені порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Василівського районного суду Запорізької області від 18 березня 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов про стягнення з ОСОБА_4 боргу по кредитному договору в сумі 21 536 грн. 53 коп. задовольнити.

ОСОБА_4 у судове засідання апеляційного суду запорізької області не зявися, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином 14 квітня 2016 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не сповістив, тому колегія суддів вважає за можливе, на підставі частини 2 статті 305 ЦПК України, розглянути справи у його відсутності.

Заслухавши у судовому засіданні апеляційного суду Запорізької області пояснення представника ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у відповідності до статті 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 1 статті 307, статтею 308 ЦПК України передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційни суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що його постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні заявлених вимог про стягнення заборгованості в сумі 47549,28 грн., суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що банк пропустив позовну давність, заяви про поновлення строку позовної давності з обґрунтуванням поважності причин його пропуску від ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не надходило.

Такий висновок відповідає фактичним обставинам справи, узгоджується з нормами матеріального права.

Судом встановлено, що відповідно до договору від 24 липня 2007 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, згідно якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 4 200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Строк дії картки два роки, тобто до 2009 року ( а. с. 6 ).

Відповідно до статей 1049,1050,1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом частини 1 статті 626, статті 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості видно, що останній платіж у погашення кредиту ОСОБА_4 здійснив 11 лютого 2008 року. Заборгованість за кредитним договором №б/н від 24 липня 2007 року визначена позивачем станом на 31 грудня 2015 року у розмірі 21 536 грн. 53 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 3 294 грн. 66 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 16 978 грн. 23 грн.; штрафу - 250 грн. (фіксована частина), штрафу 1 013 грн. 64 коп. (процентна складова) ( а. с. 4-5 ).

За умовами кредитного договору остаточний строк повернення кредиту відповідає строку дії кредитної картки, яка видавалася на два роки, тобто до 2009 року ( а. с. 2,6,55 ).

З позовом до суду про стягнення з ОСОБА_4 боргу по кредитному договору ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося тільки 14 січня 2016 року, тобто через шість років після спливу дії картки.

Згідно статей 256,257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки.

Відповідно до статті 261 ЦК України перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У частині 3 статті 267 ЦК України зазначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14 (далі постанова), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою, кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності ( стаття 257 ЦК України ) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки ( стаття 261 ЦК України ), а не закінченням строку дії договору.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин й нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, з'ясував питання щодо позовної давності і правильно виходив з того, що вона була пропущена позивачем.

Про застосування позовної давності ОСОБА_4 подав до суду першої інстанції відповідну заяву ( а. с. 29 ).

Зважаючи на те, що кінцевий термін повернення кредиту, наданого ОСОБА_4, відповідав строку дії картки, дійсної до 2009 року, останній платіж у погашення заборгованості відповідач здійснив 27 лютого 2008 року, а з позовом про стягнення заборгованості за кредитом банк звернувся тільки 14 січня 2016 року, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про пропуск позовної давності і з цих підстав відмовив у задоволенні позову.

Вказане рішення відповідає наявним у справі документам, нормам матеріального права, являється законним, обґрунтованим і справедливим, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав вважати, що спір вирішено неправильно.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» відхилити.

Рішення Василівського районного суду Запорізької області від 18 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: