Справа № 155/1059/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Шмідт С.А.
Провадження № 22-ц/773/688/16 Категорія: 27 Доповідач: Завидовська-Марчук О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Завидовської - Марчук О.Г.,

суддів - Федонюк С.Ю., Грушицького А.І.,

при секретарі Перебойчуку Р.В.,

за участю: представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

розглянувІши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акцент - Банк» про розірвання кредитного договору, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Горохівського районного суду Волинської області від 04 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Горохівського районного суду від 04 березня 2016 року позов ПАТ «Акцент Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ПАТ «Акцент Банк» 9065, 99 кредитної заборгованості.

Вирішено питання про судові витрати.

В решті позову відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ «Акцент - Банк» про розірвання кредитного договору відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду в частині задоволення позовних вимог, відповідач подала апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права просить його в цій частині скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові ПАТ «Акцент - Банк».

Рішення суду першої інстанції переглядається лише в оскаржуваній частині щодо задоволення позову ПАТ «Акцент - Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В іншій частині рішення суду не оскаржується.

В ході апеляційного розгляду даної справи представник відповідача апеляційну скаргу із наведених у ній мотивів підтримав та просив її задовольнити.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що боржник свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконала, в зв'язку з чим в неї утворилась заборгованість, яка в добровільному порядку нею не погашена, а тому вона підлягає стягненню з неї в користь банку за виключенням штрафів та комісії за управління кредитом, стягнення яких суперечить умовам укладеного між сторонами договору та нормам Закону.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи та нормам матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони.

Відповідно до ч. 1ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Як встановлено в судовому засіданні і підтверджується матеріалами справи, 28 липня 2012 року між фізичною особою-підприємцем (надалі -Виконавець) в особі магазину "Ріспект" та ОСОБА_1 (надалі - Замовник) було укладено договір індивідуального замовлення № 7484 (договір підписав менеджер ОСОБА_3.), згідно п.п.1.1, 1.2, 2.3 якого Виконавець зобов'язується надати послуги індивідуального замовлення та передати Замовнику товар згідно Додатку № 1 до цього договору, а Замовник зобов'язується оплатити товар на умовах, встановлених цим договором. Вартість товару (без врахування доставки та монтажу) становить 6148,00 грн. Замовник в момент підписання договору оплачує завдаток у розмірі 600,00 грн. (а.с.89).

Актом № 000623 перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів від 31 липня 2012 року (а.с.97-100) стверджується, що ФОП ОСОБА_4 є власником магазину "Ріспект", під час перевірки порушень не встановлено.

Товарним чеком від 28 липня 2012 року (а.с.14) стверджується, що ОСОБА_1 на виконання пункту 2.3 вищевказаного договору сплатила завдаток в розмірі 600,00 грн.

Товарним чеком № 25 від 28 липня 2012 року (а.с.14) стверджується, що на оплату товару - вікна "Олпласт" на поточний рахунок ПП Охоти № 1042 повинні бути перераховані грошові кошти в розмірі 5048,00 грн.

Судом першої інстанції також встановлено, що 28 липня 2012 року між ПАТ «Акцент - Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір на запропонованих банком Умовах надання споживчого кредиту, що підтверджується заявою позичальника № AN3VRX86480146 (а.с. 6).

Як вбачається із вищевказаної заяви позичальника, графіка погашення кредиту та Довідки про умови кредитування «Акцент-Банку» та сукупну вартість споживчого кредиту позивач надав відповідачу строковий кредит у сумі 4952,24 грн. на строк 36 місяців з 28 липня 2012 року по 27 липня 2015 року включно, на споживчі цілі, зі сплатою за користування кредитом відсотків (0,12% річних), щомісячної комісії за надання фінансового інструменту в розмірі 148, 57 грн. та єдиної разової комісії в розмірі 144,24 грн. За умови погашення позичальником заборгованості за кредитом, відсотками та комісією шляхом здійснення в період з 21 по 25 число кожного місяця щомісячних фіксованих рівних платежів в сумі 286, 39 грн.

Підпунктом а) пункту 9 заяви позичальника № AN3VRX86480146 передбачено, що кредит надається позичальнику на оплату товару - пластикового вікна шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок ПП ОСОБА_5 (надалі - Продавець) № 1042 у ПАТ "Укрсоцбанк", МФО 300023, код ЄДРПОУ НОМЕР_1. Вартість товару - 5408,00 грн.

Статтями 1048, 1050, 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів від суми позики згідно з умовами договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Порушенням зобов'язання,згідно ст.610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення боржником зобов'язання кредитор вправі нарахувати до стягнення пеню з дотриманням положень ст.ст. 549-550 ЦК України.

Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надав кредитні кошти, що підтверджується меморіальним ордером № BLFZ119H91 від 30 липня 2012 року (а.с.66), з якого вбачається, що на поточний рахунок ПП ОСОБА_5 № 1042 були перераховані грошові кошти в розмірі 4808,00 грн., натомість ОСОБА_1 належним чином взяті на себе зобов'язання не виконала, внаслідок чого станом на 25 травня 2015 року в неї утворилась заборгованість: 4952,24. - по тілу кредиту; 8,78 грн. - по відсотках за користування кредитом; 4159,96 грн. - по комісії за користування кредитом; 7396,28 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 825,86грн. штраф (відсоток від суми заборгованості), а всього 17843,12 грн.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У матеріалах справи містяться Умови надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт), які відповідачем не підписані (а.с.7-13).

Водночас відповідачем надано Довідку про умови кредитування, в якій до умов надання кредиту включено: вартість товару, строк кредиту-36 міс., сума кредиту- 4952,24 грн., комісію за надання кредиту (одноразова- 3%), комісія за надання фінансового інструменту (щомісячна) - 3%, процентна ставка за кредитом (річна - 0,12 %), яка нараховується на залишок суми кредиту, комісія за розрахункове обслуговування (щомісячна 2%) та ефективна процентна ставка (73,2 %) (а.с.58).

Позивачем не надано належних і допустимих доказів, які свідчили б про те, що при підписанні сторонами кредитного договору діяли Умови надання споживчого кредиту в редакції, що передбачає право банку нараховувати пеню в розмірі 1,25 % від суми та штраф у розмірі 500 грн. +5% від суми боргу.

Доказів того, що саме ці Умови були надані ОСОБА_1 на ознайомлення при укладанні кредитного договору позивачем суду не надано, так як у Заяві та Довідці йде покликання на Умови та правила надання банківських послуг у "Акцент-Банку", в яких немає жодного посилання на вищенаведені санкції.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки, комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

А тому, встановивши в кредитному договорі сплату комісії за управління кредитом, банком не було зазначено про те, які саме послуги за вказану комісію надаються споживачеві. При цьому нарахування комісії було проведено банком за послуги, що супроводжують кредит, а саме, компенсація сукупних послуг банку за рахунок позичальника, що є незаконним.

Зазначена правова позиція сформульована в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 червня 2014 року по справі 6-16468св14.

Поряд з цим, у вищевказаній довідці про умови кредитування від 28 липня 2012 року, яку підписано ОСОБА_1, зазначено, що у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, але не менше 1 грн.

З огляду на вищенаведене висновки суду про право банку нараховувати пеню є вірними та відповідають обставинам справи.

Погоджується колегія суддів і з сумою пені, стягнутої місцевим судом з ОСОБА_1, розрахунок якої відповідає нормам матеріального права.

За таких обставин справи і відповідно до вищенаведених норм матеріального права суд дійшов правильного та обґрунтованого висновку про підставність позовних вимог та стягнув заборгованість з ОСОБА_1 за кредитним договором, за виключенням штрафів та комісії за управління кредитом.

Відповідач в апеляційній скарзі покликається на те, що так як банк скористався своїм правом на дострокове стягнення боргу, оскільки звернувся до суду із позовом 28 травня 2015 року, а строк користування кредитом закінчився лише 27 липня 2015 року, то відповідно до умов договору та норм закону він мав би спочатку надіслати їй повідомлення - вимогу про дострокову сплату кредиту, чого ним зроблено не було і внаслідок чого вона була позбавлена права на добровільне погашення боргу, а тому вимоги банку не підлягають до задоволення.

Такі покликання є безпідставними з огляду на наступне.

Частиною 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» дійсно передбачено, що якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Однак дана правова норма врегульовує питання, пов'язані з позасудовою вимогою кредитодавця до споживача, і не містить заборони банку пред'явити в суд позов до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором без надіслання йому попередньої позасудової вимоги. Таке право позивача передбачене ст. 3 ЦПК України.

Крім того, надіслану судом копію позовної заяви з додатками до неї ОСОБА_1 одержала 04 серпня 2015 року (а. с. 29), а оскаржуване рішення у справі постановлено 04 березня 2016 року, тобто більш ніж через тридцять календарних днів, однак протягом цього часу відповідач в добровільному порядку кредит банку не повернула.

За таких обставин формальна відсутність документального підтвердження факту вручення відповідачу вимоги позивача ніяким чином не вплинула на її права та обов'язки, зокрема, на право добровільно погасити заборгованість.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять встановлених законом підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314-315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 відхилити, а рішення Горохівського районного суду Волинської області від 04 березня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: