УхвалА

іменем україни

30 травня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Хопти С.Ф., ЧерненкоВ.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» про визнання бездіяльності незаконною, зобов'язання вчинити певні дії за касаційними скаргами публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго», ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 4 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 16 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що він працює у публічному акціонерному товаристві «Полтаваобленерго» (далі - ПАТ «Полтаваобленерго») на посаді директора з правових питань. У зв'язку з написанням монографії та на підставі ст. 16 Закону України «Про відпустки», ст. 77 КЗпП України він має право на творчу відпустку тривалістю до трьох місяців. 29 травня 2015 року він подав до товариства відповідну заяву про надання творчої відпустки для написання монографії тривалістю три місяці з 17 червня 2015 року. Відповідач листом від 11 червня 2015 року усупереч чинному законодавству відмовив йому у наданні зазначеної вище відпустки.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просив визнати незаконною бездіяльність ПАТ «Полтаваобленерго», яка полягає у неправомірному ненаданні творчої відпустки, зобов'язати ПАТ «Полтаваобленерго» видати наказ про надання йому відпустки для написання монографії строком на три місяці з 29 червня 2015 року.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 4 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 16 лютого 2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано незаконною бездіяльність ПАТ «Полтаваобленерго» щодо ненадання творчої відпустки директору з правових питань ОСОБА_4 для написання монографії за його заявою від 29 травня 2015 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Полтаваобленерго», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні його позову скасувати й ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити повністю.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарг цих висновків не спростовують.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_4, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що відповідачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що до позивача застосовувалися будь-які дисциплінарні стягнення за порушення, допущені при виконанні посадових обов'язків, що він не може успішно поєднувати основну діяльність з творчою діяльністю. Також вірними є посилання про те, що перебування позивача в основній щорічній відпустці та його тривале перебування на лікарняному не свідчить про неможливість поєднання ним основної діяльності з творчою. Отже, відповідач своїх доводів не довів, що є його процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України)

Колегія суддів, погоджується з висновком судів про те, що відповідач після отримання заяви від позивача про надання творчої відпустки повинен був вирішити питання про винесення відповідного наказу.

Судом установлено, що позивач не звертався до товариства із заявою про надання йому творчої відпустки з 29 червня 2015 року. Таким чином відповідачем не вирішувалося питання про надання відпустки з вищевказаної дати. Отже, судами правильно відмовлено у частині зобов'язання відповідача надити творчу відпустку із зазначеної вище дати.

Інші доводи касаційної скарги ПАТ «Полтаваобленерго» стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 не спростовують висновків суду та не перешкоджають йому звернутись до роботодавця із заявою про надання творчої відпустки, оскільки бездіяльність роботодавця визнано незаконною, унаслідок чого ПАТ «Полтаваобленерго» зобов'язано виконати вимоги закону.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційні скарги і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго», ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 4 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 16 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д.Д. Луспеник

С.Ф. Хопта

В.А.Черненко