Ухвала

іменем україни

26 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Мазур Л.М., НагорнякаВ.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» про визнання кредитного договору, договору іпотеки та договору поруки недійсними, за касаційною скаргою ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_4, на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 24 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» (далі - ПАТ «Укрсиббанк») про визнання кредитного договору, договору іпотеки та договору поруки недійсними.

На обґрунтування своїх вимог посилались на те, що між ОСОБА_4 та ПАТ «Укрсиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту від 18 квітня 2008 року № 0, відповідно до умов якого позичальниці надано кредит у розмірі 105 000 доларів США зі змінами відповідно до додаткової угоди від 13 липня 2009 року № 1.

З метою забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором між ОСОБА_4 та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено договір іпотеки від 18 квітня 2008 року № 83490, відповідно до умов якого передано в іпотеку банку двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 53,40 кв. м. Також у забезпечення виконання умов договору кредиту між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_5 було укладено договір поруки від 18 квітня 2008 року № 198837, зі змінами відповідно до додаткової угоди від 13 липня 2009 року № 1. Зазначили, що вищезазначений кредитний договір є недійсним, оскільки не відповідає вимогам закону, так як, при укладенні спірного правочину сторонами не досягнуто домовленості щодо всіх істотних умов договору.

Враховуючи наведене, позивачі просили визнати недійсним кредитний договір від 18 квітня 2008 року № 0 зі змінами відповідно до додаткової угоди від 13 липня 2009 року № 1, укладений між ОСОБА_4 та ПАТ «Укрсиббанк»; визнати недійсним договір іпотеки від 18 квітня 2008 року № 83490 зі змінами, що укладений між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_4; визнати недійсним договір поруки від 18 квітня 2008 року № 198837 зі змінами відповідно до умов додаткової угоди від 13 липня 2009 року № 1, укладений між ОСОБА_5 та ПАТ «Укрсиббанк», у порядку застосування наслідків недійсності договору кредиту застосувати двосторонню реституцію.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 24 грудня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_5 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_4, просить скасувати рішення судів першої й апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, дійшов правильного та обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позивач ОСОБА_4 під час укладення кредитного договору була ознайомлена з усіма його умовами, в тому числі з інформацією про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту, у тому числі, процентної ставки, вартості усіх супутніх послуг та інших фінансових зобов'язань споживача, пов'язаних з отриманням, обслуговуванням та погашенням кредиту.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, отже, судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 24 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

Л.М.Мазур

В.А.Нагорняк