З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 384/166/16-ц
№пр. 2/384/58/2016
Вільшанський районний суд
Кіровоградської області
головуючого судді Сорокіної О.О.,
з участю секретаря судового засідання Сачко О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Вільшанка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми страхового відшкодування,

Позивачка в судове засідання не з'явилась. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує повністю. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надійшло.
Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Позивачці на праві власності належить автомобіль марки "Mitsubishi Lanser 1.6 Comfort» н.з. «ВА 0480 АВ» (а.с. 7).
Судом встановлено, що 12.03.2015 року о 08 год. 00 хв. в м. Кіровограді по проспекту Університетському, 12, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mitsubishi Lanser», н.з. «ВА 0480 АВ», під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобіля «Gelly MR» н.з. «ВА 8975 АІ», під керуванням відповідача. В результаті ДТП обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.
Водії транспортних засобів, у відповідності до вимог інструкції щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, «Погодженої» Начальником управління державної автомобільної інспекції МВС України від 31.08.2011 року та «Затвердженої» Протоколом Президії МТСБУ від 11 серпня 2011 року №274/2011 року №274/2011, скористались своїм правом оформлення документів ДТП на місці, без участі ДАІ. Ними було складено та заповнено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яке підписане водіями транспортних засобів, зокрема ОСОБА_2. Під час складання повідомлення про ДТП (Європротоколу) учасники ДТП дійшли згоди, що пригода сталася внаслідок порушення вимог Правил дорожнього руху зі сторони ОСОБА_2.
Винним у скоєнні ДТП визнав себе відповідач ОСОБА_2, який керував автомобілем «Geely MR», що підтверджується його підписом в повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду від 12.03.2015р.. На це повідомлення як на доказ його вини (європротокол) також посилається позивачка в своєму позові.
24 березня 2015 року на звернення позивачки від 16.03.2015 року, щодо пошкодження її транспортного засобу в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 12.03.2015 року, ПАТ «СК Країна» було визначено розмір страхового відшкодування в сумі 9323 грн. 66 коп. та запропоновано позивачці надати відповідні документи для виплати страхового відшкодування (а.с. 10).
Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 18.02.2016 року, яке набрало законної сили, з позивачки було стягнуто на користь ПАТ «Страхова компанія «Країна» суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 8813 грн. 66 коп., яке було розраховане наступним чином 9323 грн. 66 коп. (погоджений розмір страхового відшкодування) 510 грн. 00 коп. (розмір франшизи) = 8813 грн. 66 коп., у звязку з тим, що при зверненні до страхової компанії з вимогою про виплату страхового відшкодування, винною особою в ДТП був зазначений власник автомобіля ОСОБА_3, а не відповідач ОСОБА_2, що призвело до надання неправдивих відомостей та завдання збитків компанії. Також з позивачки стягнуто на користь ПАТ «Страхова компанія «Країна» 1218 грн. судового збору (а.с.20-22).

Крім того, у рішенні вказано, що відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надав свої заперечення, в яких просив відмовити в позові з тих підстав, що згідно ст.988 ЦК України страховик зобовязаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідачем застраховано свою відповідальність в межах 50000 грн., а тому сума 7431 грн. 34 коп., яку просить позивач стягнути з відповідачів покривається лімітом страхового відшкодування і має бути сплачена страховою компанією. Крім того, в запереченнях підтвердив, що 12.03.2015 року керував автомобілем «Gelly MR» та винний у ДТП.

Поряд з цим у вищевказаному рішенні судом встановлено, що 12.03.2015 року о 08.00 год. в м. Кіровограді по проспекту Університетському, 12 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mitsubishi Lanser», н.з. «ВА 0480 АВ», під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобіля «Gelly MR» н.з. «ВА 8975 АІ», під керуванням водія ОСОБА_2. В результаті ДТП обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

За приписами ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається зі звіту №71 виконаного 06.05.2015 року фізичною особою підприємцем ОСОБА_5, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки «Mitsubishi Lanser 1.6 Comfort» н.з. «ВА 0480 АВ» станом на 28.04.2015 року в результаті ДТП з метою відшкодування з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 17162 грн. 62 коп. (а.с.14-16).

Згідно з актом №ОУ-0000017 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 14.05.2015 року, загальна вартість ремонту транспортного засобу марки «Mitsubishi Lanser 1.6 Comfort» н.з. «ВА 0480 АВ» склала 16245 грн. (а.с.18).

Розрахункові квитанції від 05.05.2015 року, 12.05.2015 року та від 14.05.2015 року, підтверджують сплату позивачкою 16245 грн. за проведений ремонт автомобіля (а.с.19).

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон), страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 29 Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з п.п. 33.1.4 п.33.1 Закону, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Відповідно до норм частин 1-3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст. 1187 ЦК України).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

У відповідності до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У п.11 Постанови Пленуму ВССУ № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року, надано роз'яснення, відповідно до яких, за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові.

В даній справі позивачка звернулась до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої транспортним засобом при дорожньо-транспортній пригоді, до відповідача, який керував цим транспортним засобом, в той час коли цивільно-правова відповідальність автомобіля, яким керував відповідач була застрахована відповідно до норм Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що позивач обрала правильний спосіб захисту порушеного права, оскільки право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 січня 2016 року по справі N 6-2808цс15, та згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Частиною першою ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи (ч.1 ст. 79 ЦПК України).

Згідно ч.3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Як вбачається з наданої квитанції, позивач за подання даного позову до суду, сплатила судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп., що підлягає відшкодуванню.

Як вбачається з наданого позивачкою договору на виконання експертної оцінки майна, нею сплачено 1000 грн. за проведення експертної оцінки транспортного засобу з метою визначення матеріального збитку, що також підлягає відшкодуванню.

Разом з тим, частково задовольняючи позов, суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки 1218 грн. судового збору встановлених за позовом ПАТ «Страхова компанія «Країна», оскільки цей судовий збір був присуджений за наслідками розгляду іншої цивільної справи, а до завданих збитків в розумінні ст. 1166 ЦК України, його віднести не можливо.

Зібрані у справі докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для часткового задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивачки 16245 грн. шкоди, завданої відповідачем при дорожньо-транспортній пригоді, витрат, повязаних з розглядом справи за проведення експертизи в сумі 1000 грн. та судового збору в сумі 551 грн. 20 коп., сплаченого позивачкою при подачі позовної заяви до суду, виходячи з розміру, встановленого п.1 ч.2 ст. 4 Закону України Про судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1166, 1187, 1188 ЦК України, ст.ст. 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми страхового відшкодування задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, шкоди в сумі 16245 грн. (шістнадцять тисяч двісті сорок пять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, судові витрати в сумі 1551 (одна тисяча пятсот пятдесят одна) гривня 20 коп..

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через Вільшанський районний суд Кіровоградської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О. Сорокіна