Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/4112/15-ц
Провадження №: 2/332/37/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2016 р.

Заводський районний суд м.Запоріжжя в складі

Головуючого судді: Марченко Н.В.

при секретарі: Фурдак В. Й.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1, за участі третьої особи Національний банк України про стягнення заборгованості за кредитним договором.

ВСТАНОВИВ:

ПАТ „Дельта банк звернувся до суду з уточненим позовом (а.с.96) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 24.07.2008 року між ПАТ «Дельта банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 221-011/ФКВ -08 згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 38 000,00 доларів США з розрахунком 12,1% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 24.07.2008 до 18.07.2033 року. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач має заборгованість в сумі 1799293,48 гривень.Позивач просить стягнути вказану заборгованість та судові витрати з відповідача.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити з підстав викладених у позові.

Відповідач та представник відповідача позов не визнали, просили суд відмовити в задовленні позову в повному обсязі. Представник відповідача заявив клопотання про про відмову позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі в тому числі і за пропуском позовної давності. .

Дослідивши докази по справі, встановивши такі факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з нижченаведених підстав.

Судом встановлено, що 24.07.2008 року між ПАТ «Дельта банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 221-011/ФКВ -08 згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 38 000,00 доларів США з розрахунком 12,1% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 24.07.2008 до 18.07.2033 року.

В частині надання кредитних коштів ТОВ «Укрпромбанк» свої зобов'язання виконав в повному обсязі.

30 червня 2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк» та «Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку; обсязі та на умовах, визначених даним договором, ТОВ «Укрпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та заперечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ТОВ «Укрпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ТОВ «Укрпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ТОВ «Укрпромбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Таким чином, керуючись Договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, АТ «Дельта Банк» набуло статус Нового кредитора згідно ст.ст. 512, 513, 514, 516, 517 ЦК України відповідно всіх процесуальних прав та обов'язків Нового Кредитора.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, відповідно до вищевказаного договору про передачу активів та кредитних зобов'язань АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по даному кредитному договору.

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Договором про надання кредитних коштів № 221-011/ФКВ-08 від 24.07.2008 року Іпотекодавець ОСОБА_1 за договором іпотеки № 221-011/Zфквіп-08 від 24.07.2008 року передав в іпотеку нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1, що складається з трьох жилих кімнат, жила площа 46,1 кв. м., загальна площа 69,26 кв. м.

Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого ОСОБА_2, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області 24.07.2008 року за реєстровим № 5258, зареєстрованого в Єдиному реєстрі правочинів № 3041199, що підтверджується витягом № 6280658 з Державного реєстру правочинів, виданого ОСОБА_2, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області 27.07.2008 року.

На підставі ст.514 ЦК України та вказаного Договору до ПАТ «Дельта банк» перейшло зо вимоги, що виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що чували у первісного кредитора.

Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо те не встановлено договором або законом.

Відповідно о ст. 33 ЗУ «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється : підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині.

Відповідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за .повним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст.36 ЗУ «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про вдоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке вирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону;

Відповідно до ст.37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

Відповідно до ст. 35 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання іпотекодержатель надсилає письмову вимогу про усунення порушення. Положення цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Відповідно до умов Іпотечного договору Іпотекодавець набуває право звернути стягнення на Предмет іпотеки в разі невиконання Іпотекодавцем Основного зобов'язання повністю або частково, у тому числі якщо Іпотекодавець не поверне Іпотекодержателю суму кредиту, проценти за користування кредитом, пеню, іншу заборгованість, не сплатить платежі та штрафи, :цо передбачені та/або випливають з основного зобов'язання, а також в інших випадках, передбачених Основним зобов'язанням та Договором Іпотеки, у тому числі у випадку одноразового прострочення Основного зобов'язання .

Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору. Однак зобов'язання не виконуються, у зв'язку з чим, станом на 31.07.2015 року за Відповідачем наявна заборгованість у сумі 1799293,48 грн.,

Враховуючи зазначене, Банк набуває право на стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 1799293,48 грн.

Відповідно до умов кредитного договору сторони несуть відповідальність за невиконання а або неналежне виконання умов Договору в порядку передбаченому чинним законодавством України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а і відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві зику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання о виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Вирішуючи питання про застосування позовної давності та перевіривши розрахунок заборгованості наданий ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором вбачається, що відповідачем ОСОБА_1 з 01.07.2010 року по 31.07.2015 року не здійснено жодного платежу по кредитному договору. З відповідним позовом до Заводського районного суду м. Запоріжжя ПАТ «Дельта Банк» звернувся 03.09.2015 року, тобто за спливом передбаченого законом строку позовної давності.

Відповідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові відповідно ч. 4 ст. 267 ЦПК України .

Представник позивача із заявою про поновлення пропущеного строку позовної давності до суду не звернувся та на поважні причини пропуску строку не посилався.

Таким чином позивачем пропущено строк позовної давності визначений ст.257 ЦК України, поважності причин пропуску такого строку позивачем не наведено, представник відповідача просить застосувати наслідки пропуску строку позовної давності, тому суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, у зв'язку із пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст. ст. 213,214, 215 ЦПК України, ст. 256, 257 ЦК України суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1, третя особа Національний банк України про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Н.В.Марченко