АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4579/16 Справа № 2-1114/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Єлізаренко І.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Єлізаренко І.А.

суддів Калиновського А.Б., Свистунової О.В.

за участі секретаря Гулієва М.І.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 05 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа третя Дніпропетровська державна нотаріальна контора про припинення права спільної сумісної власності на квартиру та визначення часток,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2010 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3, третя особа третя Дніпропетровська державна нотаріальна контора про припинення права спільної сумісної власності на квартиру та визначення часток.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 19 серпня 1998 року квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної приватної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 20 серпня 2006 року ОСОБА_4 помер. За життя ОСОБА_4 - 22 квітня 2005 року, склав заповіт та заповідав належну йому частку вищевказаної квартири позивачу. Тобто, позивачу, як спадкоємцю за заповітом, належить ? частки вказаної квартири. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина за заповітом у вигляді ? частини квартири АДРЕСА_1. Він звернувся у шестимісячний строк до третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою, про прийняття спадщини, однак, нотаріус йому відмовив, у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на квартиру, тому просив суд припинити право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2, визначити спадкову масу на ? частини вищезазначеної квартири після померлого спадкодавця, ОСОБА_4, визначити частки учасників у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 у розмірі: ? частини за ОСОБА_4, ? частини за ОСОБА_3, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 19 серпня 1998 року видане згідно з розпорядженням від 19 серпня 1998 року № 2355-98.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2016 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19 серпня 1998 року, виданого ДЖКП «Південне», згідно із розпорядженням за №2355-98, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на праві спільної власності належала квартира АДРЕСА_3 (а.с. 6, 7).

20 серпня 2006 року ОСОБА_4 помер (а.с.8, 146).

Після смерті ОСОБА_4, який помер 20 серпня 2006 року, відкрилася спадщина на належне останньому майно, а саме: квартира АДРЕСА_4.

З матеріалів справи вбачається, за життя, 22 квітня 2005 року, ОСОБА_4, склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим №1415, в якому належну йому квартиру АДРЕСА_5 заповідав ОСОБА_2 (а.с.13, 149).

Позивач ОСОБА_2 у встановленому законом порядку 18 жовтня 2006 року звернувся до третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлого 20 серпня 2006 року (а.с.10, 148).

Згідно листа-відповіді №405/02-14 від 02 жовтня 02 жовтня 2009 року третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори вбачається, що позивачу ОСОБА_2 було розяснено, що згідно п.216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючого документу, витягу з Реєстру прав власності БТІ, який надається за запитом нотаріуса, та інших документів, також розяснено, що для одержання запиту на отримання витягу з реєстру прав власності позивачу необхідно зявитися до нотконтори та надати відповідні документи (а.с.11).

Третьою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за заявою ОСОБА_2 було відкрито спадкову справу № 880/2006 після смерті ОСОБА_4, померлого 20 серпня 2006 року (а.с. 12, 140-158).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

На підставі ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем і посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст. ст. 1251 -1252 цього Кодексу.

В п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З урахуванням наведених положень закону право на спадщину мають особи, які її прийняли. Разом із тим свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину у порядку, встановленому законодавством. Отже, за наявності умов у спадкоємця для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, позовні вимоги про визнання прав на спадщину задоволенню не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, зокрема у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Виходячи зі змісту ст. ст. 1296-1299 ЦК України питання про право на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Після смерті ОСОБА_4, померлого 20 серпня 2006 року, із заявою про прийняття спадщини 18 жовтня 2006 року до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори звернувся ОСОБА_2, та за заявою ОСОБА_2 була відкрита спадкова справа № 880/2006 (а.с.140-158).

З матеріалів спадкової справи вбачається нотаріусом свідоцтво про право на спадщину за заповітом ОСОБА_2 не видавалося.

Крім того, в матеріалах спадкової справи відсутня відповідна відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій щодо оформлення права на спадщину на вищевказане нерухоме майно за ОСОБА_2

З листа Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори №1345/02-14 від 25 квітня 2016 року, адресованого ОСОБА_2, вбачається, що нотаріусом розяснено ОСОБА_2 після надання яких саме документів до нотаріальної контори йому має бути видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с.157).

Отже, враховуючи, що відмова нотаріуса в оформленні права на спадщину за ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_4, померлого 20 серпня 2006 року, відсутня, постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій нотаріусом не виносилася, вимоги ОСОБА_2 про визначення спадкової маси на ? частину спірної квартири після смерті ОСОБА_4 на теперішній час є передчасним.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене суд першої інстанції правильно відмовив ОСОБА_2В у задоволенні його позовних вимог до ОСОБА_3, третя особа третя Дніпропетровська державна нотаріальна контора про припинення права спільної сумісної власності на квартиру та визначення часток.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що позивач ОСОБА_2 неодноразова від нотаріальної контори отримував відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, оскільки в матеріалах спадкової справи взагалі відсутні будь-які докази на підтвердження того, що нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій та відмови ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищезазначену квартиру.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що рішення суду необґрунтованим та незаконним є безпідставними.

Приведені в апеляційній скаргі доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду апелянтом не наведено, тому рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарги відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді