АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
______________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Качана В.Я.

при секретарі Матвійчуку І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 25 грудня 2014р. по цивільній справі за позовом Кредитної спілки «Співдружність» до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення боргу,

встановила:

у вересні 2014р. позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів солідарно 30 387грн. 15коп. боргу за кредитним договором.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що 30 квітня 2013р. уклав з ОСОБА_2 договір кредитної лінії, відповідно до якого позичальнику був наданий кредит у вигляді кредитної лінії з лімітом 160 000грн. строком на 24 місяці та сплатою 65,7% річних від суми залишку кредиту. 30 квітня 2013р. позичальнику було видано 80 000грн. В цей же день між ними був укладений додатковий договір, відповідно до якого вони домовилися про зміну розміру фіксованої процентної ставки у зв'язку з порушенням графіку розрахунків.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 30 квітня 2013р. між кредитною спілкою та ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з кожним окремо були укладені договори поруки.

Позивач стверджував, що позичальник зобов'язання за кредитним договором не виконувала, у зв'язку із чим виникла заборгованість, яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 7 674грн. 80коп., за відсотками - 12 847грн. 62коп., штраф - 3 837грн. 40коп. та пеня - 6 027грн. 33 коп.

У грудні 2014р. позивач збільшив позовні вимоги і просив стягнути з відповідачів заборгованість за кредитом у сумі 41 743грн. 84коп., яка складається із заборгованості по тілу кредиту - 7 674грн. 80коп., заборгованості по відсоткам - 20 292грн. 17коп., штрафу у сумі 3 837грн. 40коп. та пені - 9 939грн. 47коп.

Заочним рішенням суду від 25 грудня 2014р. позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором за тілом кредиту у сумі 7 674грн. 80коп., заборгованість за відсотками у сумі 20 292грн. 17коп. та неустойку у розмірі 500грн. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь позивача заборгованість за кредитним договором за тілом кредиту у сумі 7 674грн. 80коп., заборгованість за відсотками у сумі 20 292грн. 17коп. та неустойку у розмірі 500грн. Проведено розподіл судових витрат.

№ апеляційного провадження:22-ц/2796/4182/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Букіна О.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 18 червня 2015р. рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 25 грудня 2014р. змінено в частині стягнення заборгованості за

- 2 -

відсотками та визначено її розмір - 2 216грн. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 грудня 2015р. рішення Апеляційного суду м. Києва від 18 червня 2015р. в частині визначення розміру заборгованості за відсотками за користування кредитом скасовано і справа в цій частині передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині рішення Апеляційного суду м. Києва від 18 червня 2015р. залишено без змін.

Отже, предметом даного апеляційного розгляду є апеляційна скарга ОСОБА_1 на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 25 грудня 2014р. в частині стягнення процентів у сумі 20 292грн. 17коп.

У поданій апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просив рішення суду змінити та задовольнити позовні вимоги в частині стягнення пені у розмірі 329грн. 60коп. та додаткових процентів у сумі 3 936грн.

Відповідач посилався на неповно встановлені судом обставини справи та неврахування судом умов укладених сторонами договорів.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення представників позивача, які просили залишити рішення суду без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 30 квітня 2013р. між КС «Співдружність» та ОСОБА_2 був укладений договір кредитної лінії, відповідно до якого позичальнику був наданий кредит у вигляді кредитної лінії з лімітом 160 000грн. строком на 24 місяці та сплатою 65,7% річних від суми залишку кредиту.

В цей же день між КС «Співдружність» та ОСОБА_2 був укладений додатковий договір до договору кредитної лінії, відповідно до якого сторони домовилися про зміну розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику, а саме у зв'язку з порушенням графіку розрахунків додатка № 1 до кредитного договору з першого дня прострочення цей кредит визнається кредитом з підвищеним ризиком і протягом строку визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком фіксована процентна ставка за ним встановлюється у розмірі 365% річних тобто 1% денних на суму залишку кредиту.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 30 квітня 2013р. між кредитною спілкою, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 і ОСОБА_3 з кожним окремо були укладені договори поруки.

30 квітня 2013р. позичальнику було видано 80 000грн.

У зв'язку із неналежним виконання позичальником своїх зобов'язань по поверненню кредитної заборгованості виникла заборгованість, яка складається із заборгованості по тілу кредиту - 7 674грн. 80коп., заборгованості по відсоткам - 20 292грн. 17коп., штрафу у сумі 3 837грн. 40коп. та пені - 9 939грн. 47коп.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по процентам, суд першої інстанції виходив з того, що сплата процентів за користування кредитом передбачено умовами кредитного договору та додатковою угодою до кредитного договору, а відповідачами наданий позивачем розрахунок заборгованості в цій частині спростований не був.

Згіднозі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

- 3 -

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмірі порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Виходячи зі змісту статей 526, 599 ЦК України зобов'язання буде вважатися виконане належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться.

З наданих суду першої інстанції доказів вбачається, що останній платіж на погашення кредитної заборгованості було здійснено 24 лютого 2014р., при цьому, кредит у повному обсязі повернений не був, його залишок становив 7 674грн. 80коп., у березні 2014р. позичальником внесення щомісячного платежу здійснено не було, тому позивач правомірно з квітня 2014р. проводив нарахування процентів за користування кредитом, виходячи із процентної ставки 365% річних, яка була погоджена сторонами при підписанні додаткової угоди до кредитного договору.

При цьому, під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 підтвердив, що був обізнаний із умовами додаткової угоди до кредитного договору, яка була укладена до підписання договору поруки.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку про стягнення з відповідачів заборгованості за процентами, яка станом на 10 грудня 2014р. складала 20 292грн. 17коп.

Доводи апеляційної скарги про припинення договору поруки, колегія суддів вважає безпідставними.

Відповідно до п. 3.1. договору поруки № 13028/с, укладеного між КС «Співдружність» та ОСОБА_1 30 квітня 2013р., порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також коли кредитодавець протягом шести місяців з дня настання строку виконання зобов'язання не пред'явив вимоги до поручителя.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Умовами кредитного договору передбачено, що кредит надається строком на 24 фактичних місяців, тобто до 30 квітня 2015р., відповідно до графіку розрахунків (додаток № 1 до договору кредиту), останній платіж по поверненню кредиту у сумі 80 000грн. позичальник повинен був здійснити 25 квітня 2014р., а до суду з даним позовом позивач звернувся 8 вересня 2014р., отже протягом шести місяців з дня настання виконання основного зобов'язання.

Судом першої інстанції повно встановлені обставини справи, оцінені надані сторонами докази, правильно застосовані норми матеріального права, тому колегія суддів не вбачає підстав для зміни рішення суду та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

- 4 -

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 25 грудня 2014р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду Україи з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцтяи днів.

Головуючий:

Судді: