справа № 691/656/16-ц
провадження № 2/691/346/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2016 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

В складі :

головуючого судді Савенко О. М.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

провівши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Городище Черкаської області розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

встановив:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що 18 вересня 2010 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище Тягун) ОСОБА_4, про що в Книзі реєстрації шлюбів 18 вересня 2010 року зроблено відповідний запис №120. Від шлюбу мають сина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час однією сім»єю не проживають, не ведуть спільне господарство. Між ними відсутні будь-які стосунки, взаєморозуміння, мають різні погляди на життя. Примирення не можливе. Майновий спір, на час розгляду справи, відсутній. Вважає, що зберігати шлюб стало недоцільним, як такий, що суперечить його інтересам, що і змусило звернутися до суду.

В судовому засіданні позивач просив зареєстрований шлюб з відповідачкою розірвати, термін на примирення не надавати, місце проживання неповнолітньої дитини визначити з відповідачкою, від позовних вимог в частині стягнення з відповідачки судових витрат - відмовився.

Відповідачка позовні вимоги визнала, просила термін на примирення не надавати, визначити місце проживання дитини з нею та змінити прізвище набуте у шлюбі.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Суд, заслухавши пояснення сторін, надавши можливість сторонам примиритися в судовому засіданні, обговоривши питання щодо доцільності надання терміну для примирення та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї.

Згідно ст.ст.104,105, 110 СК України, однією із підстав припинення шлюбу є його розірвання, яке може відбуватися на підставі рішення суду за позовом одного із подружжя.

Відповідно до положень ст.ст.111-112 СК України, суд, з»ясувавши взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи наявність неповнолітньої дитини, - постановляє рішення про розірвання шлюбу.

Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч.1 підпункту «с», «однакові права і обов'язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, подальше збереження сімї позивачем і відповідачкою не можливе, поскільки сторони разом не проживають з травня місяця 2016 року, відновлювати спільне життя не вбачають потреби, причиною розірвання шлюбу є різні погляди на життя, що унеможливлює існування сім»ї. Вжиття заходів щодо примирення подружжя є безпідставним, виходячи із тих обставин у справі, що шлюб між сторонами існує лише юридично, без паритетних засад про почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, підтримання стосунків та не бажанням позивача та відповідачки щодо надання такого строку, який вони вважають лише відтягуванням вирішення спору. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідачка не заперечує, а отже, подальше збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам сторін. В силу вищенаведеного, суд, вбачає відсутньою морально-правову основу шлюбу і приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. Майновий спір на час розгляду справи, як зазначили сторони в судовому засіданні, відсутній.

У відповідності до ст.109 СК України при розірванні шлюбу, суд визначає місце проживання неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір»ю, відповідачкою у справі, беручи до уваги обставини на які вона вказала, що має житло, неповнолітня дитина фактично вже проживає біля неї, перебуває у пошуках роботи. Крім того, позивач у судовому засіданні зазначив, що між ним та відповідачкою досягнуто згоди з приводу місця проживання, утримання та виховання дитини.

З'ясувавши фактичні взаємовідносини між сторонами і дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд також враховує ст.51 Конституції України та ст.24 Сімейного Кодексу України, якою визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування до шлюбу не допускається, а документальне існування шлюбу між сторонами по справі не відповідає поняттю «сім'ї», як соціального інституту сучасного суспільства.

Суд, вважає за доцільним, з огляду на клопотання відповідачки, змінити їй після розірвання шлюбу прізвище набуте у шлюбі, виходячи із права наданого ст.113 СК України на вибір прізвища після розірвання шлюбу, як особі яка змінила прізвище у зв»язку з реєстрацією шлюбу.

У зв»язку з відмовою позивача від позовних вимог в частині компенсації судових витрат на його користь, суд не вбачає підстав для їх стягнення.

Позов підтверджується: свідоцтвом про шлюб, копією свідоцтва про народження ОСОБА_5.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 34, 55,104, 105, 110, 111, 112,113 Сімейного Кодексу України, ст.ст.51,52 Конституції України, ч.1 ст.16 Конвенції «Про дискримінацію жінок», ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 5, 10, 30, 60, 212, 213, 215, 294 ЦПК України, суд, -

вирішив :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Тягун) ОСОБА_4 зареєстрований 18 вересня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Городищенського районного управління юстиції Черкаської області за актовим записом № 120.

Після розірвання шлюбу змінити ОСОБА_3 прізвище набуте у шлюбі на дошлюбне - Тягун.

Неповнолітню дитину - сина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, після розірвання шлюбу залишити проживати біля матері ОСОБА_3.

Сторони мають право оскаржити в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області рішення суду першої інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Черкаської області повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_6