АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/2410/14-ц Номер провадження 22-ц/786/250/16Головуючий у 1-й інстанції Кривич Ж.О. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Одринської Т.В.,

Суддів: Карпушина Г.Л., Корнієнка В.І.

При секретарі: Коротун І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про відшкодування надмірно сплачених коштів,-

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2014 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення надмірно сплачених коштів за кредитним договором № 1 від 21.10.2008 року в сумі 11087, 64 дол. США. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що у травні 2013 року їй стало відомо про те, що АТ «УкрСиббанк» збільшив розмір відсоткової ставки до 24 % річних за користування кредитним траншем, наданим Позивачці за кредитним договором № від 21.10.2008 року. У зв'язку з чим, Позивачка звернулась письмово до Відповідача з вимогою про приведення розміру відсоткової ставки до рівня 13,5% річних, як це було передбачено п.1.3.1. Кредитного договору №0 від 05.04.2007 року та просила суд здійснити перерахунок сплачених нею платежів. Листом АТ «УкрСиббанк» від 11.01.2014 року за вих. № 12-21/570 Позивачку було повідомлено про те, що кредитні транші Позивачці надавались згідно Кредитного договору № №0 від 05.04.2007 року із нарахуванням процентної ставки в розмірі 13, 5% річних.

Позивач вважаючи, що вона здійснила грошові переплати у зв'язку із безпідставним збільшенням відсоткової ставки АТ «УкрСиббанк», що призвело до надмірного нарахування відсотків Відповідачем за користування кредитними коштами, просила суд призупинити нарахування за кредитним договором № 0 від 05.04.2007 року та стягнути з АТ «УкрСиббанк» на свою користь надмірно сплачені грошові кошти у розмірі 11087, 64 дол. США.

Під час розгляду справи судом було задоволено клопотання представника позивача про призначення судово-економічної експертизи у справі.

У січні 2015 року позивач ОСОБА_2 на підставі Висновку судово-економічної експертизи №11145 від 19 грудня 2014 року уточнила свої позовні вимоги, в зв'язку з чим просила стягнути з АТ «УкрСиббанк» на свою користь надмірно сплачені грошові кошти у розмірі 15 660,42 доларів США, та просила суд вирішити питання про розподіл судових витрат на її користь.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 грудня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про відшкодування надмірно сплачених грошових коштів в сумі 15 660, 42 дол. США - відмовлено.

З даним рішенням суду не погодилась позивач ОСОБА_2 та подала на нього апеляційну скаргу, в якій просила рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Вважає рішення місцевого суду таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, виходив з того, що грошові кошти ОСОБА_2 сплачувала АТ «УкрСиббанк» на підставі та відповідно до умов кредитного договору № 0 від 05.04.2007 року, а заявлена сума Позивачем, як надлишково сплачена ОСОБА_2 в сумі 15660, 42 дол. США за матеріалами цивільної справи не знайшли свого підтвердження, а тому позов підлягає відхиленню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 05.04.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 був укладений Договір про надання споживчого кредиту №0. Згідно п.1.1. кредитного договору банк надав, а ОСОБА_2 отримала кредит у формі відновлювальної кредитної лінії в сумі 39000 дол. США, строком користування до 04.04.2014 року зі сплатою 13,5% річних за користування кредитом. Строк сплати процентів сторони погодили з 01 по 10 число кожного місяця пункт 1.3.4. кредитного договору.

12.02.2009 року до кредитного договору №0 від 05 квітня 2007 року між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 була укладена Додаткова угода №1 відповідно до якої п. 1.3.4. кредитного договору було змінено та сторонами було погоджено новий термін сплати відсотків з 01 по 25 число кожного місяця.

Крім того, пунктом 9.2 кредитного договору сторони погодили те, що банк вправі збільшити розмір діючої відсоткової ставки, про що повідомляє позичальника не пізніше ніж за 14 календарних днів до дня зміни розміру процентної ставки шляхом направлення поштою відповідного рекомендованого листа. Такий новий розмір процентної ставки починає застосовуватись з дати, що буде вказана в повідомленні банку Позичальнику. У разі незгоди Позичальника з новим розміром процентної ставки Позичальник у строк не пізніше 7 календарних днів до дати початку дії нової ставки, вказаної у Повідомленні Банку, зобов'язується надати письмову незгоду із такою новою процентною ставкою.

Листом АТ «УкрСиббанк» № 48186 від 19.02.2008 року банк повідомив ОСОБА_2 про підвищення розміру відсоткової ставки вдвічі від діючої у разі прострочення виконання зобов'язань позичальником за кредитним договором № 0 від 05.04.2007 року і такий новий розмір починає застосовуватись з 12 березня 2008 року. Даний лист АТ «УкрСиббанк» направив Позивачу 19.02.2008 року, що підтверджується реєстром поштових відправлень (а.с. 23, том №2) та отримано ОСОБА_2 23.02.2008 року, що підтверджується зворотнім повідомленням № 000 (а.с. 24, том №2). Заперечень від ОСОБА_2 щодо застосування нового розміру відсоткової ставки до АТ «УкрСиббанк» не надходило.

Під час виконання умов кредитного договору № 0 від 05.04.2007 року ОСОБА_2 припускалась прострочення виконання зобов'язань, що полягали у несвоєчасному поверненні кредиту та сплаті нарахованих відсотків, що підтверджується касовими документами, які були надані ОСОБА_2 до суду, а саме: квитанцією № 127 дата здійснення операції 30 червня 2011 року про сплату ОСОБА_2 500 дол. США в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, квитанцією №132 дата операції 29.07.2011 року про сплату ОСОБА_2 668 дол. США в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, квитанції № 23 дата операції 28.09.2011 року про сплату ОСОБА_2 100 дол. США в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, квитанції №90 дата операції 31 жовтня 2011 року про сплату ОСОБА_2 631 дол. США в рахунок погашення заборгованості.

Станом на 23.04.20014 року у ОСОБА_2 існувала прострочена заборгованість за кредитним договором у сумі - 1 421,54 дол. США з яких: 1362, 51 дол. США - прострочена заборгованість за кредитом; 59,03 дол. США - прострочена заборгованість по процентам, яку ОСОБА_2 сплатила під час судового розгляду цивільної справи в добровільному порядку та у зв'язку з чим судом було задоволено клопотання представника Відповідача про залишення зустрічного позову до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором без розгляду (а.с. 129, том 2).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про правомірне нарахування АТ «УкрСиббанк» відсоткової ставки в розмірі 27% річних на суму простроченого зобов'язання ОСОБА_2 за кредитним договором № 0 від 05.04.2007 року.

Крім того, ОСОБА_2 не заперечувала, що 21.10.2008 року вона отримала в межах відновлювальної кредитної лінії кредитний транш в сумі 6500 дол. США, що також підтверджується первинними бухгалтерськими документами, а саме: меморіальним ордером № від 21.10.2008 року з призначенням платежу «надання кредиту згідно угоди № 1 від 21.10.2008 року» та виписки за кредитним договором в період з 05.04.2007 року по 03.07.2014 рік.

Тобто, надання АТ «УкрСиббанк» ОСОБА_2 кредитного траншу в сумі 6500 дол. США відбулось в межах відновлювальної кредитної лінії за кредитним договором № 0 від 05.04.2007 року та обліковувалось за угодою №1.

Так, згідно п.9.9. кредитного договору сторони погодили те, що Банк самостійно веде облік і здійснює розрахунки заборгованості Позичальника відповідно до вимог НБУ та умов Договору. У випадках наявності суперечок між Сторонами в якості письмових доказів невиконання зобов'язань Позичальника, що мають пріоритетне значення, приймаються виписки про стан, первинні документи (платіжні доручення Позичальника), дані балансу, надані Банком і т.д., якщо Позичальник не доведе недійсність наданих Банком документів або не надасть інших доказів виконання своїх зобов'язань за Договором.

Таким чином, облік АТ «УкрСиббанк» наданого траншу ОСОБА_2 в сумі 6500 дол. США за угодою № 1 від 21.10.2008 року не впливає на загальний обсяг наданих банком та отриманих нею кредитних траншів за кредитним договором № 0 від 05.04.2007 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що позивач ОСОБА_2 отримала траншів за відновлювальною кредитною лінією з лімітом 39000 дол. США за кредитним договором в період з 05.04.2007 року по 21.10.2008 рік на загальну суму 50500 дол. США.

При цьому, розмір відсотків, які нараховував АТ «УкрСиббанк» за кожним отриманим траншем ОСОБА_2 становив 13, 5% річних на строкову заборгованість та 27% річних на прострочену заборгованість.

З матеріалів справи також вбачається, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції за клопотанням представника позивача неодноразово призначав судово-економічну експертизу.

Так, згідно висновку судово-економічної експертизи №11145 від 19.12.2014 року проведеної судовим експертом ОСОБА_3 Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. Проф.. М.С. Бокаріуса, вбачається, що складений ним висновок був зроблений без врахування наданого АТ «УкрСиббанк» кредитного траншу в сумі 6500 дол. США згідно меморіального ордеру № від 21.10.2008 року, без врахування проведення АТ «УкрСиббанк» операції «сторно» за датою 04.12.2013 року в сумі 2395, 27 дол. США, та обрахунку відсоткової ставки в розмірі 13,5% річних на строковий та прострочений борг, замість 27% річних, що застосовувалась АТ «УкрСиббанк» при виникненні простроченої заборгованості.

Після допиту в судовому засіданні судового експерта ОСОБА_3 щодо роз'яснення ним Висновку судово-економічної експертизи № 11145 від 19.12.2014 року, за клопотанням представника позивача судом була призначена додаткова судово-економічна експертиза.

26.08.2015 року судовим експертом ОСОБА_5 Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. Професора М.С. Бокаріуса був складений Висновок за № 549. За результатом якого, в судовому засіданні суду першої інстанції був допитаний судовий експерт ОСОБА_7, який пояснив суду те, що ним для обрахунку при визначені суми переплат не брався до уваги транш в сумі 6 500 дол. США, але при цьому грошові кошти, які ОСОБА_2 повертались та сплачувались АТ «УкрСиббанк» за отриманим траншем в сумі 6500 дол. США, судовим експертом ОСОБА_7 були включені до загальної суми сплачених коштів ОСОБА_2 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № №0 від 05.04.2007 року, дослідження з приводу проведення АТ «Укрсиббанк» операції «сторно» за датою 04.12.2013 року в сумі 2395, 27 дол. США судовим експертом ОСОБА_7 не проводилось, а тому 2395,27 дол. США ним враховано, як суму коштів, які ОСОБА_2 сплатила АТ «УкрСиббанк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0 від 05.04.2007 року.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при вирішенні даного спору обґрунтовано не було враховано вищевказані висновки судово-економічних експертиз, оскільки вони не відображали фактичні дані у справі, та не відповідали правовідносинам, що склались між сторонами за кредитним договором під час його виконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті (стаття 212 ЦПК України).

Так, згідно виписки за кредитним договором 0, вбачається, що в період з 05.04.2007 року по 03.07.2014 рік за датою 04.12.2013 року АТ «УкрСиббанк» було проведено операцію сторно на суму 2395, 27 дол. США, що також підтверджується меморіальним ордером №/06 від 04.12.2013 року (а.с. 86 Т.2).

За меморіальними ордерами № /05, № /05, №/05, № /05, №/05, №/05, №/05, № /05, № /05 від 04.12.2013 року АТ «УкрСиббанк» було перерозподілено зайво сплачені ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 2395, 27 дол. США на існуючу заборгованість за кредитним договором № 0 від 05.04.2007 року (а.с. 87-91 Т.2).

За таких обставин, суд прийшов до вірного висновку про дійсне приведення розміру відсоткової ставки за наданим траншем в сумі 6500 дол. США до умов кредитного договору № 0 від 05.04.2007 року та виконання Розпорядження АТ «УкрСиббанк» від 26.11.2013 року по проведенню операції «сторно», а відтак обставина, на яку посилається ОСОБА_2 в своєму позові про нарахування та утримання АТ «УкрСиббанк» процентної ставки в розмірі 24% річних за наданим кредитним траншем в сумі 6500 дол. США не знаходять свого підтвердження, а відтак і відсутнє порушене право Позивача як позичальника за кредитним договором по зайво сплаченим коштам АТ «УкрСиббанк».

В свою чергу доводи апеляційної скарги не містять нових фактів чи засобів доказування, які б спростували висновки суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ Т.В. Одринська

Судді: /підпис/ Г.Л. Карпушин /підпис/ В.І. Корнієнко

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Т.В. Одринська

З оригіналом згідно: