Справа № 344/5140/16-ц
Провадження № 2/344/3409/16
У Х В А Л А

21 квітня 2016 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Бородовський С.О., ознайомившись із клопотанням ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою, -

В С Т А Н О В И В:

21.04.2016 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки, в якому просив стягнути суму боргу 2625 доларів США, витрати від інфляції за весь час прострочення і три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення станом на день винесення рішення суду.

Ухвалою від 21.04.2016 року вказану позовну заяву залишено без руху. Провадження у справі не відкрито.

Однією з вимог ОСОБА_1 є вжиття заходів забезпечення даного позову, шляхом накладення арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві і знаходяться за місцем його проживання.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно розяснень, які містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України ,,Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову від 22.12.2006 року №9, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, Верховний Суд України чітко вказує, що забезпечення позову може мати місце тільки після відкриття провадження у справі, винятком є ч.4 ст.151 ЦПК України, відповідно до якого за заявою заінтересованої особи суд може забезпечити позов до подання позовної заяви з метою запобігання порушенню права інтелектуальної власності.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України ,,Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову від 22.12.2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім цього, позивачем не надано суду будь-яких відомостей та документів (копій документів), в підтвердження належності відповідачу на праві власності рухомого та/або нерухомого майна, а також грошових коштів, які можуть знаходиться на рахунках, відкритих в банківських установах.

За положенням п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України допускається арешт лише того майна, що належить відповідачеві.

Позивач не обґрунтував причини застосування заходів забезпечення позову.

Не подано доказів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову та що невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що в забезпеченні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

в задоволенні клопотання про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою - відмовити.

Копію ухвали направити для відома позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подається через Івано-Франківський міський суд.

Суддя Бородовський С.О.