АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 676/9090/14-ц
Провадження № 22-ц/792/236/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Гринчука Р.С.,

суддів: Костенка А.М., Грох Л.М.,

секретар Кошельник В.М.,

з участю представника позивача адвоката ОСОБА_1,

представника відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до Камянець Подільської міської ради, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору відділ Держгеокадастру у м. Камянці Подільському про визнання недійсними рішення та договору з апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Камянець Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 9 грудня 2015 року, -

встановила:

В грудні 2014 року ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом до Камянець Подільської міської ради (далі міська рада), ОСОБА_6, ОСОБА_7, зі зміненими під час судового розгляду справи позовними вимогами про визнання недійсними рішення 69-ї сесії Камянець Подільської міської ради 6 скликання від 14.10.2014 року, № 88/69 „Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: м. Камянець Подільський, вул. Ватутіна, 2 та передачу її у власність ОСОБА_6М та договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного 30 жовтня 2014 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_8

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 1975 року землекористувачем земельної ділянки площею 1823 кв.м. та надлишкової земельної ділянки площею 545 кв.м., розташованих вулиці Ватутіна, 2 в м. Камянці Подільському, була її матір, ОСОБА_9

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом з 1994 року вона є власником житлового будинку та господарських споруд, розташованих по вулиці Ватутіна, 2 в м. Камянці Подільському, на земельній ділянці площею 1823 кв.м. та надлишкової земельної ділянки площею 545 кв.м., після смерті матері, ОСОБА_9

На підставі рішення міської ради № 88/69В від 14.10.2014 року, частину вищевказаної земельної ділянки площею 800 кв.м., яка перебувала в її користуванні, без попереднього вилучення, за відсутності її згоди, було передано ОСОБА_6, яка оформила на неї право власності та за договором купівлі-продажу від 30.10.2014 року продала ОСОБА_7

Рішенням Камянець Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 9 грудня 2015 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову.

На обґрунтування своїх вимог апелянт зазначила, що судом не враховано усіх обставин справи, не взято до уваги докази, які підтверджують її вимоги.

Зокрема, проігноровано той факт, що спірна земельна ділянка перебувала у її користуванні з 1994 року, що підтверджується документально, а до того, з 1975 року була закріплена на праві постійного користування за її матірю. Матеріали справи містять достатньо обєктивних даних, які підтверджують цю обставину. Відповідачі ж порушили її право користування, оскільки без достатніх правових підстав надали частину належної їй на праві користування земельної ділянки ОСОБА_6 Тому висновки суду про те, що обставини справи не підтверджені належними та допустимими доказами є помилковими.

В суді представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник відповідачів в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечила та пояснила, що висновки суду є обґрунтованими, рішення суду законним та справедливим.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 309 цього Кодексу визначено, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції неповно зясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми матеріального та процесуального права, в звязку з чим рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 5 постанови Верховної Ради Української РСР від 18.12.1990 року № 562-ХІІ „Про порядок введення в дію Земельного кодексу Української РСР, громадяни, підприємства, установи, організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію Кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку прав власності на землю або землекористування.

Згідно з ч.1 ст. 30 ЗК України 1990 року, яка була чинною на дату успадкування позивачем будинку після смерті матері, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими обєктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення, і якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом способів.

Відмовляючи в задоволенні позову суд помилково виходив з того, що позивач не надав доказів порушення своїх прав, як землекористувача, з боку відповідачів.

Встановлено, що на підставі рішення Камянець Подільського міськвиконкому від 27.11.1975 року, №22 (№595) за землекористувачами будівельного кварталу №279 зареєстровані присадибні ділянки по нормі загального користування 12786 кв.м. Виявлені лишки площею 1246 кв.м. залишено в тимчасове користування землекористувачів до виникнення потреби в них, в т.ч. по вулиці Ватутіна, 2, загальна площа по обміру 2368 кв.м.; зареєстровано за землекористувачем 1802 кв.м., лишки 566 кв.м.

З википіровки зі схематичного плану кварталу №279 земельної ділянки вбачається, що у користуванні ОСОБА_9, матері позивача ОСОБА_5, перебувала земельна ділянка загальною площею 2368 кв.м., в т.ч. 1823 кв.м. земельна ділянка, яка перебуває у користуванні та 545 кв.м. лишок земельної ділянки.

Згідно з додатком до рішення Камянець Подільського міськвиконкому від 20.01.1994 року „Про наслідки інвентаризації земель забудованих кварталів, квартал №279, ОСОБА_9 є землекористувачем земельної ділянки за фактичним обміром 2020 кв.м., при нормі 1802 кв.м. по вулиці Ватутіна, 2 в м. Камянці Подільському.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.10.1994 року, ОСОБА_5 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_9 отримала у власність житловий будинок з господарськими спорудами, які знаходяться на земельній ділянці за адресою: м. Камянець Подільський, вул. Ватутіна, 2.

Як вбачається з плану земельної ділянки за вказаною вище адресою, що міститься в технічному паспорті на жилий будинок, загальна площа землі становить 2020 кв.м.

В листі Камянець Подільської ОДПІ від 13.10.2015 року зазначено, що за позивачем по вулиці Ватутіна, 2 рахується земельна ділянка площею 0,1823 га. Земельний податок за землю сплачується ОСОБА_5 за земельну ділянку площею 0,1823 га з 01.01.2000 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Камянець Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 24.11.2014 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького Апеляційного адміністративного суду від 20.01.2015 року було встановлено, що ОСОБА_5 протягом багатьох років користується земельною ділянкою розміром більше 2000 кв.м., яка була отримана нею у спадок від своїх батьків разом з домоволодінням по вулиці Ватутіна, 2 в м. Камянці Подільському, сплачує за неї земельний податок.

З урахуванням вищевказаних доказів, слід прийти до висновку, що позивачу на праві користування належить земельна ділянка загальною площею 2368 кв.м., в т.ч. 1802 кв.м. безпосередньо знаходиться у користуванні та 566 кв.м. надлишків, яка знаходиться по вулиці Ватутіна, 2 в м. Камянці Подільському.

Рішення про вилучення вищевказаної земельної ділянки повністю або частково у встановленому законом порядку не приймалося.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

За встановлених вище обставин слід прийти до висновку, що доводи позивача про наявність у неї права на користування земельною ділянкою загальною площею 2368 кв.м., знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Рішенням Камянець Подільської міської ради від 14.10.2014 року, 88/69 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 800 кв.м. з кадастровим номером :21:001:0293 та передачу цієї земельної ділянки у власність ОСОБА_6

Відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30.10.2014 року, ОСОБА_6 продала ОСОБА_7 вищевказану земельну ділянку площею 800 кв.м. з кадастровим номером :21:001:0293, розташовану по вулиці Ватутіна в м. Камянці Подільському.

Висновком судової земельно-технічної експертизи від 24.03.2016 року встановлено, що у фактичному користуванні ОСОБА_5 за адресою: м. Камянець Подільський, вул. Ватутіна, 2, перебуває земельна ділянка площею 0,2807 га (2087 кв.м.). Частина земельної ділянки з кадастровим номером :21:001:0293, яка розташована по вул. Ватутіна і належить на праві приватної власності ОСОБА_7 накладається на земельну ділянку, яка перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_5, площа накладення складає 0,0722 га (722 кв.м.).

Висновок експерта узгоджується з іншими матеріалами справи, які були досліджені судом.

В справі відсутні обєктивні дані про те, що право користування спірною земельною ділянкою позивача було припинено у відповідності з вимогами ст. 141 ЗК України.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку про те, що вимоги ОСОБА_5 є обґрунтованими, оскільки передача у власність ОСОБА_6 земельної ділянки, яка перебувала у користуванні позивача без попереднього вилучення цієї землі у неї, або без вирішення питання щодо припинення права користування земельною ділянкою іншим способом, передбаченим законом, призвела до порушення права землекористування.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Враховуючи, що правочин, на підставі якого ОСОБА_6 отримала право власності на спірну земельну ділянку, підлягає визнанню недійсним, тому і спірний договір купівлі-продажу цієї земельної ділянки також підлягає визнанню недійсним. Право відчуження майна належить його власнику, яким, з урахуванням встановлених вище обставин, ОСОБА_6 на дату укладення договору, 30.10.2014 року, не була, тому і не мала законних повноважень на розпорядження спірним майном.

З урахуванням вимог ст. 152 ЗК України порушене право ОСОБА_5, як землекористувача, підлягає захисту шляхом визнання недійсними оскаржуваних рішення та договору.

В той же час необхідно зауважити, що доводи апеляційної скарги щодо фіктивності договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30.10.2014 року, укладеного між ОСОБА_6 і ОСОБА_7, є необґрунтованими, оскільки позивачем не надано, а судом не встановлено обставин, на підставі яких відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦК України вказаний правочин є фіктивним і з цих підстав може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України між сторонами підлягає розподіл судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 при поданні позову до суду першої інстанції було сплачено 243,60 грн. судового збору, при поданні апеляційної скарги до апеляційної інстанції 535,92 грн. За проведення судової земельно-технічної експертизи позивачем було сплачено 4200 грн.

Враховуючи, що позов, який складається з двох позовних вимог немайнового характеру, підлягає задоволенню в повному обємі, тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягнення 4979,52 грн. судових витрат, по 1659,84 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволити.

Рішення Камянець Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 9 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_5 задоволити.

Визнати недійними рішення 69-ї сесії Камянець Подільської міської ради 6 скликання від 14.10.2014 року, № 88/69 „Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: м. Камянець Подільський, вул. Ватутіна, 2 та передачу її у власність ОСОБА_6М. та договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений 30 жовтня 2014 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Камянець Подільського міського нотаріального округу ОСОБА_8

Стягнути з Камянець Подільської міської ради, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 по 1659,84 грн. судових витрат у вигляді судового збору та витрат по оплаті експертизи з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: /підпис/ Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук

____________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_10. Доповідач Гринчук Р.С.

Категорія № 47