Справа № 285/547/16-ц
провадження № 2/0285/600/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18.04.2016 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді Помогаєва А.В.

при секретарі Семенюк І.В.

за участю позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Брониківської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

22.02.2016 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 після смерті якої відкрилась спадщина. 23.12.2015 року державний нотаріус оформив свідоцтво про право на спадщину на усе спадкове майно померлої за виключенням вищевказаного житлового будинку, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на будинок.

На цих підставах, враховуючи, що можливості оформити спадщину іншим шляхом немає, позивач просить суд визнати за нею право власності на вказаний будинок.

У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, подали заяву, в якій просять проводити розгляд справи без участі їх представника.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, видане виконкомом Брониківської сільської ради (а.с. 19)

Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем виконкому Брониківської сільської ради 23.11.1993 року, зареєстрованого в реєстрі № 31, ОСОБА_2, заповіла все своє майно ОСОБА_1 (а.с. 7)

Як видно зі свідоцтва про право на спадщину від 23.12.2015 р. за позивачем оформлено спадщину, що складається з земельної ділянки площею 0.2500 га., кадастровий номер якої: НОМЕР_2, що розташована в АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Спадкоємцем померлої за заповітом є її донька - позивач у справі, яка прийняла спадщину та з метою оформлення спадкових прав подала заяву про прийняття спадщини.

Постановою державного нотаріуса Ружицького О.Д. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.12.2015 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки у позивача відсутній документ про реєстрацію права власності на спадкове майно (а.с. 18).

Згідно технічного паспорту від 01.07.2010 р., складеного Новоград-Волинським міжміським бюро технічної інвентаризації, домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, складається з житлового будинку, двох сараїв, колодязя, ганку, прибудови, убиральні (а.с. 12-13).

Відповідно до довідки № 108 від 19.01.2016 року, житловий будинок АДРЕСА_1, рахується за ОСОБА_2, довідка видана на підставі погосподарської книги №2 за 2007 (а.с. 15)

Згідно ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових правна нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Отже, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 6 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

На підставі ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до п. 4.15. ч. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За клопотанням позивача судом витребувано інформацію від нотаріуса щодо кола спадкоємців. Відповідно до листа завідувача Новоград-Волинської державної нотаріальної контори № 597/02-14/413/15, крім ОСОБА_1 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, інші спадкоємці не звертались (а.с. 38).

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 3, 10, 11, 15, 16, 57-61, 88, 209, 212- 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі оскарження - за результатами апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 (десяти) днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 22.04.2016 року.

Головуючий: А.В. Помогаєв