РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2016 р. м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді - Логінової С.М.,

народних засідателів - Якимчука В.В., Бабича Ю.С.,

при секретарі - Ленчицькій А.Б.,

за участю заявника - ОСОБА_1.

за участю представника заявника - ОСОБА_2,

за участю прокурора - Ткачук Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Хмельницького цивільну справу за заявою Хмельницького обласного психоневрологічного диспансерупро одержання рішення суду про надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку,

встановив:

Хмельницький обласний психоневрологічний диспансер звернувся до суду з заявою про одержання рішення суду про надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, посилаючись на те, що на консультативному обліку в перебуває ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1.

В даної особи встановлено тяжкий психічний розлад, внаслідок чого вона: вчиняє (виявляє) реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих; може завдати значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги.

Від підтримуючої терапії категорично відмовляється.

02.01.2015 р. на адресу Хмельницького обласного психоневрологічного диспансеру надійшла заява від ОСОБА_4, щодо проведення психіатричного огляду її дочки - ОСОБА_3, яка проявляє ознаки агресії, висловлює підозру у її переслідуваннях та погрожує розправою матері та рідній сестрі.

На підставі даної заяви, 12.01.2015 р. дільничним лікарем-психіатром у супроводі медичної сестри було здійснено виїзд на дім для проведення медичного огляду даної особи на предмет наявності психічних розладів. ОСОБА_3 згоди на огляд не дала.

29 січня 2015 р. Хмельницький обласний психоневрологічний диспансер звернувся до Хмельницького міськрайонного суду із заявою про проведення ОСОБА_3 психіатричного огляду без її усвідомленої згоди. 11.02.2015 р. під час судового засідання ОСОБА_3 дала згоду на проведення огляду без рішення суду, у добровільному порядку.

На момент огляду 16.02.2015 р. даній особі було виставлено діагноз: параноїдний стан (F 22.0) та запропоновано амбулаторне лікування в умовах закладу. Згоду на лікування отримано не було, тому 23.02.2015 р. заклад звернувся із заявою до суду про надання ОСОБА_3 амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку без її усвідомленої згоди.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 02.03.2015 р. було задоволено заяву облпсихдиспансеру про необхідність надання пацієнтці АПДПП. ОСОБА_3 оскаржила дане рішення до апеляційного суду, який 08.04.2015 р. залишив рішення суду першої інстанції без змін.

17.04.2015 р. на виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду від 02.03.2015 р., ОСОБА_3 було запрошено на прийом до облпсихдиспансеру. Запрошення було проігноровано. 24.04.2015 р. в зв'язку із такою поведінкою, була доставлена працівниками психіатричної бригади швидкої медичної допомоги на огляд до лікарів - психіатрів облпсихдиспансеру.

За результатами обстеження та на виконання рішення суду щодо проходження лікування без усвідомленої згоди, ОСОБА_3 було скеровано до Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1.

Рішенням Ярмолинецького районного суду від 28.04.2015 р., під час якого лікарями-психіатрами облпсихлікарні № 1 було підтверджено необхідність проходження ОСОБА_3 курсу лікування, було відмовлено у примусовій госпіталізації, оскільки дана особа наголосила, що проходить амбулаторне лікування за рішенням Хмельницького міськрайонного суду.

Протягом наступного півроку лікування не приймала, виконання рішення суду ігнорувала.

01 вересня 2016 р. в облпсихдиспансер надійшла заява від колишнього чоловіка ОСОБА_3, ОСОБА_5 з проханням надати психіатричну допомогу колишній дружині, оскільки за останній рік погіршився її стан здоров'я.

Заявник на підставі Закону України «Про психіатричну допомогу» просить винести рішення про надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_3 1982 року народження без її згоди.

У судовому засіданні заявник, представник заявника вимоги підтримали, просили заяву задовольнити.

Заінтересована особа - у судове засідання не з'явилась, повідомлена про час та місце судового розгляду, суд приходить до висновку про розгляд справи у її відсутність.

Прокурор просила заяву задовольнити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справ, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 279 ЦПК України за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу», заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу.

Згідно із ч. 2 ст. 12 Закону України "Про психіатричну допомогу" амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду.

Статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 02.03.2015 р. було задоволено заяву обласного психоневрологічного диспансерупро необхідність надання ОСОБА_3 амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 08.04.2015 р. рішення Хмельницького міськрайонного суду від 02.03.2015 р. було залишено без змін

17.04.2015 р. на виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду від 02.03.2015 р., ОСОБА_3 було запрошено на прийом до облпсихдиспансеру. Запрошення було проігноровано. 24.04.2015 р. в зв'язку із такою поведінкою, була доставлена працівниками психіатричної бригади швидкої медичної допомоги на огляд до лікарів - психіатрів облпсихдиспансеру.

За результатами обстеження та на виконання рішення суду щодо проходження лікування без усвідомленої згоди, ОСОБА_3 було скеровано до Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1.

Рішенням Ярмолинецького районного суду від 28.04.2015 р., під час якого лікарями-психіатрами облпсихлікарні № 1 було підтверджено необхідність проходження ОСОБА_3 курсу лікування, було відмовлено у примусовій госпіталізації, оскільки дана особа наголосила, що проходить амбулаторне лікування за рішенням Хмельницького міськрайонного суду.

Протягом наступного півроку лікування не приймала, виконання рішення суду ігнорувала.

Судом встановлено, що згідно висновку лікаря-психіатра Хмельницького обласного психоневрологічного диспансеру ОСОБА_1 ОСОБА_3 перебуває на консультативному обліку в Хмельницькому обласному психоневрологічному диспансері з лютого 2015 р. За рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 02.03.2015 р., яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 08.04.2015 р., перебувала на амбулаторному примусовому лікуванні, проте підтримуючу терапію не приймала, від відвідування закладу категорично відмовлялася, уникала зустрічі із лікарями. Тричі була госпіталізована в Хмельницьку обласну психіатричну лікарню за рішенням лікаря-психіатра. В структуру психічного захворювання ОСОБА_3 входять симптоми, які обумовлюють можливість здійснення нею суспільно-небезпечного діяння, висловлює погрози тощо; під її опікою перебуває малолітня дитина, за якою не здійснює належний догляд. Також у ОСОБА_3 виражені наявні ознаки важкого психічного розладу внаслідок яких вона може завдати значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку із погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги.

Враховуючи, що лікарем-психіатром Хмельницького обласного психоневрологічного диспансеру було надано висновок стосовно надання ОСОБА_3амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, а від лікування вона категорично відмовляється, внаслідок чого може завдати значної шкоди своєму здоров'ю у разі ненадання їй психіатричної допомоги, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Керуючись ст.ст. 12, 14 Закону України "Про психіатричну допомогу", ст.ст. 281-282 Цивільного процесуального кодексу України,

вирішив:

заяву Хмельницького обласного психоневрологічного диспансерупро одержання рішення суду про надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку задовольнити.

Надати лікарю-психіатру ОСОБА_1 дозвіл надати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 амбулаторну психіатричну допомогув примусовому порядку без її згоди.

На рішення через суд першої інстанції, який його ухвалив, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Логінова С.М.

Народні засідателі: Якимчук В.В.

Бабич Ю.С.