Справа № 2-269/10 Головуючий у 1 інстанції: Ковтуненко В.В.
Провадження № 22-ц/773/663/16 Категорія: 27 Доповідач: Бовчалюк З. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2016 року місто ОСОБА_1

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів Стрільчука В.А., Карпук А.К.,

секретар судових засідань ОСОБА_2,

з участю представника стягувача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» про видачу дубліката виконавчого документу та поновлення строків для його пред'явлення в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» до ОСОБА_3, Приватного підприємства «Рест-Фарм» про стягнення боргу за апеляційною скаргою стягувача Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 лютого 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Публічне акціонерне товариство (далі ПАТ) «БМ Банк» звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого документу. Покликались на те, що 03.02.2016 року ПАТ «БМ БАНК» стало відомо з листа Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції (далі - ВДВС Рівненського МУЮ), що у ВДВС Рівненського МУЮ не перебуває на виконанні виконавче провадження № 22046528 з примусового виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду від 17.09.2010 року, який виданий Луцьким міськрайонним судом про стягнення в користь Акціонерного товариства (далі АТ) «БМ БАНК» кредитної заборгованості з Приватного підприємства (далі ПП) «Рест-Фарм» по Договору № 2008-008/DC/-004 відновлювальної кредитної лінії від 12.06.2008 року в сумі 2 124 731,91 гривень та судових витрат в сумі 975,00 гривень. ВДВС Рівненського МУЮ підтвердив факт втрати зазначеного виконавчого листа, оскільки стягувачу він не повертався, а у виконавчій службі підтвердження відправлення документа в АТ «БМ БАНК» відсутнє. Просило суд видати дублікат виконавчого листа по справі № 2-269/2010 про стягнення кредитної заборгованості в користь АТ «БМ БАНК» з ПП «Рест-Фарм» по Договору №2008-008/DC/-004 відновлювальної кредитної лінії від 12.06.2008 року в сумі 2 124 731,91 гривень та судових витрат в сумі 975 гривень. Поновити ПАТ «БМ БАНК» строк для предявлення до виконання дубліката виконавчого листа по справі №2-269/2010 про стягнення кредитної заборгованості в користь АТ «БМ БАНК» з ПП «Рест-Фарм» по Договору № 2008-008/DС/-004 відновлювальної кредитної лінії від 12.06.2008 року в сумі 2 124 731,91 гривень та судових витрат в сумі 975,00 гривень.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 лютого 2016 року в задоволенні заяви ПАТ «БМ Банк» про видачу дубліката виконавчого документу та поновлення строків для його пред'явлення в даній цивільній справі відмовлено.

Не погоджуючись з даною ухвалою стягувач ПАТ «БМ Банк» подало апеляційну скаргу, в якій покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення зазначеного питання, просило скасувати оскаржувану ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою заяву ПАТ «БМ Банк» про видачу дубліката виконавчого документу та поновлення строків для його пред'явлення задовольнити.

Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а ухвала суду - скасуванню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви ПАТ «БМ Банк», суд першої інстанції виходив з того, що до заяви не надано доказів того, при яких обставинах виконавчий лист був втрачений та чи проводилось у відділі ДВС Рівненського міського управління юстиції службове розслідування з приводу втрати виконавчого листа. Також суд першої інстанції вказував про неподання заявником доказів про те, що виконавче провадження наявне у провадженні, а не закінчено.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки вони зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 ЦПК України замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат.

Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 липня 2010 року задоволено позов ПАТ «БМ Банк» до ОСОБА_3 та ПП «Рест-Фарм». Ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_3, ПП «Рест-Фарм» на користь АТ «БМ Банк» 2 124 731 грн. 91 коп. заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_3 та ПП «Рест-Фарм» в користь ПАТ «БМ Банк» по 975 грн. судових витрат (а. с. 173, 174).

На підставі вказаного рішення, 17 вересня 2010 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області видано виконавчий лист.

За заявою АТ «БМ Банк» від 17.09.2009 року ВДВС Рівненського МУЮ відкрито виконавче провадження №22046528 про примусове виконання рішення суду.

В судовому засіданні встановлено, що з моменту відкриття виконавчого провадження стягувачем періодично, щонайменше двічі на рік, на адресу Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції направлялись заяви щодо повідомлення про хід виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду про стягнення з ПП «Рест-Фарм» заборгованості за кредитним договором. Дані обставини підтверджуються письмовими заявами ПАТ «БМ банк», що зареєстровані в книзі вихідної кореспонденції стягувача (заяви за 2011- 2015 роки та книга вихідної кореспонденції досліджені в суді апеляційної інстанції). Жодних відповідей ПАТ «БМ банк» на дані заяви не отримувало.

03 лютого 2016 року ПАТ «БМ Банк» отримало лист від ВДВС Рівненського МУЮ про те, що 21.10.2010 року державним виконавцем винесена постанова про повернення стягувачеві виконавчого документа про стягнення з ПП «Рест-Фарм» заборгованості за кредитним договором на підставі п. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». При цьому за змістом даного листа постанова від 21.10.2010 року разом з виконавчим листом була направлена на адресу стягувача простою кореспонденцією. Також за змістом даного листа Державною виконавчою службою Рівненського міського управління юстиції зроблено висновок про те, що виконавчий документ втрачений при пересилці.

Листом від 21.04.2016 року ВДВС Рівненського МУЮ повідомило апеляційний суд про те, що згідно даних ЄДРВП 21.10.2010 року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2,5 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції чинній на час винесення державним виконавцем постанови. Матеріали виконавчого провадження за №22046528 згідно розпорядження про знищення виконавчих проваджень, переданих до архіву від 17.02.2014 року, знищені.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, у цьому разі порушених прав заявника, а згідно з прецедентною практикою для визначення розумного строку розгляду справи включається період з надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Суд вважає, що законні права стягувача щодо виконання рішення суду не можуть бути реалізовані на сьогоднішній день, при чому не з його вини, а в силу обєктивних та субєктивних обставин, які у звязку з наведеним та спливом значного проміжку часу не можуть бути перевірені або ж спростовані.

Водночас, також слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання ст. 6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що п. 1 ст. 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

В рішенні Європейського суду «Горнсбі проти Греції» від 10.03.1997 (п. 40) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «суду».

Судом встановлено, що на час подання стягувачем заяви про видачу дублікату виконавчого листа рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 липня 2010 року про задоволення позову ПАТ «БМ Банк» до ОСОБА_3 та ПП «Рест-Фарм» про стягнення кредитної заборгованості є чинним та не виконано.

З врахуванням встановлених обставин справи та неможливості дослідження матеріалів виконавчого провадження, які знищені та з метою дотримання права на справедливий суд колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення заяви стягувача про видачу дубліката виконавчого листа по справі № 2-269/2010 про стягнення кредитної заборгованості в користь Акціонерного товариства «БМ Банк» з Приватного підприємства «Рест-Фарм» по Договору №2008-008/DC/-004 відновлювальної кредитної лінії від 12.06.2008 року в сумі 2124731,91 грн. та судових витрат в сумі 975,00 грн.

Стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (ч. 1 ст. 371 ЦПК України).

Строк звернення для предявлення до виконання виконавчого документу, також, пропущено не з вини заявника, що підтверджується належними доказами, які містяться в матеріалах справи, зокрема відсутність будь-якої інформації щодо ходу виконання рішення Луцького міськрайонного суду від 06 липня 2010 року.

Поважними причинами пропуску строку пред'явлення виконавчого документа до виконання можуть бути визнані ті обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Тому, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є підставними, а ухвала суду першої інстанції відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строків для його предявлення до виконання.

Вказівка суду першої інстанції про необхідність доведення наявності відкритого виконавчого провадження є помилковою, оскільки п. 8 ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» безпосередньо стосується права саме державного виконавця звертатись до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа саме в процесі здійснення виконавчого провадження. В даному ж випадку з заявою про видачу дубліката виконавчого листа звернувся стягувач, а тому закон не повязує таке його право з фактом наявності відкритого виконавчого провадження.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу стягувача Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 лютого 2016 року в даній справі скасувати і постановити нову ухвалу.

Заяву Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа по справі № 2-269/2010 про стягнення кредитної заборгованості в користь Акціонерного товариства «БМ Банк» з Приватного підприємства «Рест-Фарм» по Договору №2008-008/DC/-004 відновлювальної кредитної лінії від 12.06.2008 року в сумі 2124731,91 грн. та судових витрат в сумі 975,00 грн.

Поновити Публічному акціонерному товариству «БМ Банк» строк для пред'явлення до виконання дубліката виконавчого листа по справі № 2-269/2010 про стягнення кредитної заборгованості в користь Акціонерного товариства «БМ Банк» з Приватного підприємства «Рест-Фарм» по Договору №2008-008/DC/-004 відновлювальної кредитної лінії від 12.06.2008 року в сумі 2124731,91 грн. та судових витрат в сумі 975,00 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: