АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Литвинюк І. М.

суддів: Височанської Н.К., Міцнея В.Ф.

секретар: Костюк Л.С.

за участю: позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 25 квітня 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 в лютому 2016 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 22 березня 1998 року зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу у них народилася донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. 07 вересня 2007 року шлюб було розірвано. Донька, яка є інвалідом з дитинства, проживає з ним та перебуває на його утриманні. Відповідачка ухиляється від виконання обовязку по утриманню дитини, тому просив стягнути з неї аліменти у розмірі по 600 грн. щомісячно до повноліття дитини.

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 25 квітня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3. на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 17 лютого 2016 року і до

________

22-ц/794/839/16 р. Головуючий у 1-й інстанції Григорчак Ю.П.

Категорія: 50 Доповідач Литвинюк І.М.

досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць звернуто до негайного виконання.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

На рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 25 квітня 2016 року ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Посилається на те, що рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Факт реєстрації дитини ОСОБА_5 за місцем проживання її батька ОСОБА_1 в с. Опришени Глибоцького району Чернівецької області, не свідчить про факт її постійного проживання за вказаною адресою, а також про те, що вона знаходиться на утриманні батька.

Також зазначає, що на даний час є чинним рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 26 листопада 2007 року, згідно якого було стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на її користь на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд повинен вирішити, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; які правові норми підлягають застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам не відповідає, оскільки суд належним чином не встановив характер правовідносин сторін, зміст позовних вимог та правові норми, які підлягали застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи рішення про стягнення аліментів на користь позивача ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 проживає з батьком та перебуває на його утриманні.

Однак з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що 22 березня 1998 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб, від якого 15 грудня 1999 року у них народилася донька ОСОБА_5. 07 вересня 2007 року шлюб між сторонами розірвано.

З довідки № 79, виданої Опришенською сільською радою 02 лютого 2016 року, та з акту обстеження житлово-побутових умов №13 вбачається, що ОСОБА_1 проживає ІНФОРМАЦІЯ_2 та на його утриманні знаходиться донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з довідкою Комунального ВНЗ «Новоселицький медичний коледж БДМУ» №100 від 27 січня 2016 року ОСОБА_5 навчається на першому курсі у вказаному навчальному закладі на денній формі навчання. Навчання ОСОБА_5 проводиться на державній основі.

Із заключення ЛКК№150/380 від 1 грудня 2015 року та посвідчення серії ААБ №069567 видно, що ОСОБА_5 є інвалідом з дитинства, захворювання - цукровий діабет.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

При відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на неповнолітню дитину та ненадання дитині утримання, аліменти стягуються у судовому порядку.

Як встановлено в судовому засіданні, неповнолітня ОСОБА_5 навчається на першому курсі Новоселицького медичного коледжу БДМУ на денній формі навчання та з серпня 2015 року проживає окремо від батьків в орендованій квартирі по вул. Центральній, 75/1 в м. Новоселиця. До серпня 2015 року ОСОБА_5 навчалася в загальноосвітній школі в с. Почапинці Чемеровецького району Хмельницької області, де проживала разом з матір»ю ОСОБА_3, після чого вибула на навчання в смт. Новоселиця Чернівецької області. (а.с. 8, 46, 47, 48). Дані обставини не заперечуються сторонами.

Вищенаведеним спростовуються доводи позивача ОСОБА_1 про те, що неповнолітня ОСОБА_5 постійно проживає з ним та знаходиться на його утриманні.

Суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 без належного з'ясування обставин справи, у порушення вимог ст. ст. 212-215 ЦПК України, заперечень відповідачки не перевірив, не дав оцінки наявним в матеріалах справи доказам, та ухвалив рішення лише з урахуванням доводів позивача щодо проживання дочки разом з ним.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

З матеріалів справи також вбачається, що рішеннямЧемеровецького районного суду Хмельницької області від 26 листопада 2007 року, яке набрало законної сили 06 грудня 2007 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи стягнення з 09 листопада 2007 року і до повноліття дитини.

Суд першої інстанції, вирішуючи даний спір та стягуючи аліменти з матері на користь батька на утримання дитини, не звернув уваги на те, що є чинним рішення суду, за яким утримуються аліменти з батька на користь матері на утримання дочки ОСОБА_5.

Отже, стягуючи аліменти з матері на користь батька, суд не врахував, що аліменти сплачуються тим із батьків, хто проживає окремо від дитини, а стягненням аліментів з матері на користь батька й продовженням стягнення аліментів з батька на користь матері у даному випадку нівелюється сама природа аліментів, які стягуються з того із них, хто проживає окремо від дитини на користь того з батьків, з ким вона проживає.

Посилання в рішенні суду на наявну в матеріалах справи заяву ОСОБА_3 від 28 травня 2015 року на ім'я начальника ВДВС Глибоцького районного управління юстиції Чернівецької області, згідно зі змісту якої відповідачка відмовилася від стягнення аліментів з ОСОБА_1 на свою користь на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 у зв'язку з переходом її на проживання разом з батьком, є безпідставними, оскільки з позовом про звільнення його від сплати аліментних платежів позивач не звертався, а рішенняЧемеровецького районного суду Хмельницької області від 26 листопада 2007 року про стягнення аліментів на дитину є чинним.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ч.ч. 1, 3, 4 ст. 60, ч. 2 ст. 59 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, не доведені обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія судів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 25 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: