Справа № 510/1382/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.09.2016 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-за участю секретаря Фурсовой А.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував, просив про розгляд справи без його участі.

Позивачка на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи у її відсутності.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: свідоцтво про шлюб сторін; копія свідоцтв про народження дітей доньки Єлизавети, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_3, 15.02.2010 р. н. та сина ОСОБА_4, 17.09.2013 р. н., довідка про склад сім ї ;

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем ОСОБА_2 та стягнути з нього на свою користь, аліменти на утримання неповнолітніх сумісних дітей доньки Єлизавети, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_3, 15.02.2010 р. н. та сина ОСОБА_4, 17.09.2013 р. н., зазначивши, що подружнє життя у них не склалося, виявилася несхожість характерів, поступово перестали розуміти один одного. З приводу непорозумінь, різних поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства між сторонами виникали суперечки, сварки, у звязку із чим поступово втратилися почуття любові та поваги. Під час сумісного проживання сторони часто влаштовували сварки у присутності своїх дітей, що суттєво могло вплинути на їх психіку, погляди на життя, в тому числі на життя в шлюбі та формування її світогляду, особливо щодо відносин в родині між чоловіком та жінкою, які є основою будь якої сімї. Фактично сторони не проживають разом. Ними неодноразово робилися спроби щодо примирення, однак, вони позитивних результатів не дали. Таким чином, вже тривалий час сторони подружніх відносин не підтримують, сумісного господарства не ведуть. У ситуації, що склалася, шлюб із відповідачем носить суто формальний характер, позивачка наполягає на його розірванні. Від шлюбу є неповнолітні діти доньки Єлизавети, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_3, 15.02.2010 р. н. та сина ОСОБА_4, 17.09.2013 р. н., питання щодо утримання та виховання яких позивачка вирішує самостійно. Діти мешкають разом із позивачкою, яка сама доглядає та утримує їх. В даний час діти знаходяться на утриманні позивачки. Позивачка працює, отримує мінімальну заробітну плату, що є недостатньо для утримання дітей, забезпечення їх необхідними атрибутами для навчання та їх виховання.

Відповідач допомогу на утримання неповнолітніх дітей не надає, хоча, як батько зобовязаний це робити, має таку матеріальну можливість, оскільки за словами позивачки працює за наймом, отримує неофіційний доход, не мешкає разом із дітьми, не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, отже має реальну можливість надавати їм матеріальну допомогу.

Таким чином, неповнолітні діти потребують матеріальної допомоги від відповідача, яку позивачка і просить стягнути на утримання неповнолітніх дітей, стягнувши аліменти на утримання доньки Єлизавети, 17.10.2005 р. н., сина ОСОБА_3, 15.02.2010 р. н. та сина ОСОБА_4, 17.09.2013 р. н., у розмірі 600 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 18.08.2016 року до 17.10.2023 року, тобто до досягнення донькою Єлизаветою повноліття, а потім стягувати аліменти на утримання сина ОСОБА_3, 15.02.2010 р. н. та сина ОСОБА_4, 17.09.2013 р. н., у розмірі 600 грн. на кожну дитину щомісячно, до 15.02.2028 року, тобто до досягнення сином ОСОБА_3 повноліття, а потім стягувати аліменти на утримання сина ОСОБА_4, 17.09.2013 р. н., у розмірі 600 грн. щомісячно, до 17.09.2031 року, тобто до досягнення сином ОСОБА_4 повноліття.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що сім'я сторін практично розпалася, її збереження неможливе, шлюб існує формально і підлягає розірванню. Суд також вважає, що застосування заходів щодо примирення подружжя, передбачених ст. 111 СК України, в даній ситуації буде неможливим, оскільки сторони хоча і проживають разом, зацікавленості в збереженні сім'ї не проявляють, між подружжям втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально-правові підстави шлюбу.

Згідно із ст. 51 СК України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України).

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим

прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У наданій суду заяві позивачка просила після розірвання шлюбу з відповідачем залишити за нею дошлюбне прізвище «Піроженко». На підставі вищевказаних положень законодавства суд задовольняє вимоги позивачки щодо обрання прізвища після розірвання шлюбу.

У звязку із ситуацією, що склалася на момент розірвання шлюбу (догляд та знаходження на утриманні дітей матірю з моменту фактичного розпаду сімї), суд визначає місце проживання неповнолітніх дітей доньки Єлизавети, 17.10.2005 р. н., сина ОСОБА_3, 15.02.2010 р. н. та сина ОСОБА_4, 17.09.2013 р. н. разом із матірю.

Згідно ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов'язок покладений як на матір дитини так і на батька, є особистим і індивідуальним для кожного з батьків. Оскільки відповідачем в добровільному порядку матеріальна допомога позивачці на утримання їх сумісних дітей не надається, а домовленість про способи, періоди надання утримання на дітей між сторонами не досягнута, то суд, враховуючи обставини справи, матеріальне положення сторін і інтереси дітей, задовольняє позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213 ЦПК України, ст.ст. 51, 56, 110-112, 113, 114, 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та Онофрєй (дошлюбне прізвище «Піроженко») ОСОБА_5, зареєстрований 12.08.2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ренійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 91, що мають трьох неповнолітніх дітей, розірвати.

Після розірвання шлюбу за позивачкою залишити її дошлюбне прізвище «Піроженко».

У звязку із обставинами, що склалися на момент розірвання шлюбу, суд визначає, що неповнолітні діти донька Єлизавета, 17.10.2005 р. н., син ОСОБА_3, 15.02.2010 р. н. та син ОСОБА_4, 17.09.2013 р. н, залишаються проживати із матірю ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, 20.06.1982 р. н., уродж. ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей, стягнувши аліменти на утримання доньки Єлизавети, 17.10.2005 р. н., сина ОСОБА_3, 15.02.2010 р. н. та сина ОСОБА_4, 17.09.2013 р. н., у розмірі 600 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 18.08.2016 року до 17.10.2023 року, тобто до досягнення донькою Єлизаветою повноліття, а потім стягувати аліменти на утримання сина ОСОБА_3, 15.02.2010 р. н. та сина ОСОБА_4, 17.09.2013 р. н., у розмірі 600 грн. на кожну дитину щомісячно, до 15.02.2028 року, тобто до досягнення сином ОСОБА_3 повноліття, а потім стягувати аліменти на утримання сина ОСОБА_4, 17.09.2013 р. н., у розмірі 600 грн. щомісячно, до 17.09.2031 року, тобто до досягнення сином ОСОБА_4 повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551 грн. 20 коп. судового збору.

Згідно із ст. 367 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.І. Дудник