АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/287/16ц- Головуючий у 1 - й інстанції: Яценко Н.О.
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5795/2015 Доповідач - Шиманський В.Й.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2016 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Качана В.Я., Кравець В.А.

при секретарі - Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Запорізької міської ради на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 27 січня 2016 року у справі за позовом Запорізької міської ради до ОСОБА_2 про стягнення збитків,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 27 січня 2016 року позовну заяву повернуто позивачу для подання до належного суду.

В апеляційній скарзі, з посиланням на порушення судом норм процесуального права, ставиться питання про скасування даної ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для відкриття провадження у справі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв'язку з наступним.

Як вбачається з матеріалів справи у січні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення збитків.

На підставі даного позову позивач зазначав, що відповідачка не виконала свої зобов'язання відповідно до вимог ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» і рішення № 40 та не уклала договір про пайову участь, а тому, як наслідок, бюджет територіальної громади міста Запоріжжя не отримав доход у вигляді суми пойової участі, що є підставою для стягнення збитків у розмірі 7000 грн.

Повертаючи позовну заяву для подання до належного суду, суд першої інстанції виходив з того, що даний позов виник з приводу нерухомого майна, а тому є всі підстави для застосування положень ст. 114 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 114 цього Кодексу позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцем його знаходження або його основної частини.

Пунктами 41, 42 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз'яснено, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Отже виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано. Тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов'язків, що пов'язані із нерухомим майном.

З обґрунтувань позовної заяви та заявлених вимог вбачається, що позивач оскаржує дії відповідача, що пов'язані з відшкодуванням збитків відповідно до договору про пайову участь замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя у зв'язку з будівництвом об'єкту «Реконструкція частини нежитлового приміщення 151(літ. А-5) підвалу під офіс: м. Запоріжжя, вул. Сорок років Радянської України, 80.

Відтак слід дійти висновку, що характер позовних вимог пов'язаний із нерухомим майном, а тому підсудність даного позову визначається за правилами виключної підсудності, передбаченої ст. 114 ЦПК України - за місцезнаходженням нерухомого майна.

Оскаржена у справі ухвала відповідає нормам процесуального права, а тому ця ухвала не може бути скасованою з підстав що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 307, 312 ЦПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Запорізької міської ради - відхилити.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 27 січня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: