Справа № 307/1933/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 лютого 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Джуги С.Д.,

суддів - Боднар О.В., Кеміня М.П.

при секретарі: Маринець Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Тячівського районного суду від 21 жовтня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки і виселення, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся до Тячівського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки і виселення.

Позов обґрунтовував тим, що 07.05.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №MKTWGK, згідно якого остання отримала кредит у сумі 21 885 доларів США під 15 % річних з кінцевим терміном повернення 05.05.2028 року.

В рахунок забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 07.05.2008 року укладено договір іпотеки, предметом якого є належний відповідачу на праві власності житловий будинок, що знаходиться за адресою: Тячівський р-н, смт.Буштино, вул. Кірова, 16.

ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконувала внаслідок чого виникла заборгованість на загальну суму 315 579,67 грн.

За таких обставин, просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем. Виселити відповідача та інших осіб, які проживають та зареєстровані у даному житловому будинку.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Останнім рішенням Тячівського районного суду від 21 жовтня 2015 року даний позов - задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 315579,67 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки, шляхом проведення прилюдних торгів. Виселено ОСОБА_2 з будинку №16 по вул. Кірова в смт.Буштино. Відстрочено виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки до втрати чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». В задоволенні решти вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням, ПАТ КБ «ПриватБанк» оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду змінити в частині визначення шляху реалізації предмета іпотеки та відстрочення його виконання, та задовольнити їх позов відповідно до прохальної частини позовної заяви. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи.

В іншій частині рішення суду першої інстанції ніким в апеляційному порядку не оскаржується.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Оскільки рішення суду оскаржується лише в частині визначення шляху реалізації предмета піпетки та відстрочення виконання рішення, то колегія суддів, відповідно до приписів ст. 303 ЦПК України, перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в цій частині.

Згідно ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Встановлено, що 07.05.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №MKTWGK, згідно якого остання отримала кредит у сумі 21 885 доларів США під 15 % річних з кінцевим терміном повернення 05.05.2028 року (Т.1 а.с.22-32).

В рахунок забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 07.05.2008 року укладено договір іпотеки, предметом якого є належний відповідачу на праві власності житловий будинок, що знаходиться за адресою: Тячівський р-н, смт.Буштино, вул. Кірова, 16 (Т.1 а.с.34-39).

ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконувала внаслідок чого виникла заборгованість, яка згідно розрахунку банку становить 315 579,67 грн. Правильність такого розрахунку ніким не оспорюється.

Відповідно до ч.1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ч.1 ст. 41 ЗУ «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

Частиною третьою ст. 36 цього Закону визначено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, установленому ст. 38 Закону.

При пред'явленні позову, позивач просив звернути стягнення у спосіб передбачений ст. 38 ЗУ «Про іпотеку». Така вимога є правомірно, оскільки в іпотечному договір є відповідне іпотечне застереження (п.29 Договору іпотеки).

Однак в резолютивній частині рішення суд зазначив «…шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження»…», а тому в цій частині рішення суду підлягає зміні.

Також в резолютивній частині рішення не вказана початкова ціну продажу предмета іпотеки, яку колегія суддів вважає за необхідне встановити на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. При цьому колегія суддів враховує правовий висновок викладений Верховним Судом України в своїй Постанові № 6-1205цс15 від 23.12.2015 року.

Що стосується відстрочення виконання рішення суду на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», то такий висновок суду є правильним та повністю узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним в Постанові №6-46цс15 від 15.04.2015 року. Також судом при цьому правомірно враховано висновки викладені в постановленій по даній справі ухвалі ВССУ від 29.04.2015 року, які є обов'язковими згідно ч.4 ст. 338 ЦПК України. Апеляційна скарга взагалі не містить жодних доводів щодо помилковості даного висновку суду першої інстанції.

Разом з тим, колегія суддів констатує, що в даному випадку позовна вимога банку про виселення, яка судом задоволена частково, є похідною від вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, а відтак, суд, застосувавши мораторій до вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, зобов'язаний був автоматично застосувати його і до вимоги про виселення, оскільки в протилежному випадку рішення суду буде позбавлено логічного змісту. За таких обставин рішення суду в цій частині також підлягає зміні.

Керуючись ст.ст.38, 39 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Тячівського районного суду від 21 жовтня 2015 року змінити.

Викласти другий абзац резолютивної частини рішення в наступній редакції:

«В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № MKTWGK від 07.05.2008 року в розмірі 315 579,67 (триста п'ятнадцять тисяч п'ятсот сімдесят дев'ять гривень шістдесят сім копійок), звернути стягнення на житловий будинок загальною площею 76,60 кв.м., житловою площею 46,10 кв.м., який розташований за адресою: Закарпатська область, Тячівський район, смт.Буштино, вул.Кірова, 16, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з можливістю здійснення Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, за початковою ціною предмета іпотеки, яка встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.»

Доповнити третій абзац резолютивної частини рішення після фрази «про звернення стягнення на предмет іпотеки» фразою «та виселення».

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, після чого протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції

Суддя-доповідач

Судді