Справа №589/5035/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Сінгур В. О.
Номер провадження 22-ц/788/409/16 Суддя-доповідач - Ільченко О. Ю.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ільченко О. Ю.,

суддів - Рибалки В. Г. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 23 грудня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6, до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних нарахованих на невідшкодовану моральну та майнову шкоду,

В С Т А Н О В И Л А :

22 жовтня 2015 року позивачі через свого представника звернулися до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач тривалий час не виконує судові рішення, якими стягнуті на їх користь кошти на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих злочином. Тому, посилаючись на вказані обставини, просили суд, у порядку ч. 2 ст. 625, ст. 1208 ЦК України, стягнути з ОСОБА_3:

1) на користь ОСОБА_6 7094,57 грн., з яких: 1641,08 грн. - інфляційні втрати за червень та вересень 2015 року та 5453,49 грн. - 3 % річних за період з 01 жовтня 2012 року по 01 жовтня 2015 року нараховані на невідшкодовану матеріальну та моральну шкоду в розмірі 60574,32 грн.;

2) на користь неповнолітньої ОСОБА_6 14571,01 грн., з яких: 3249,64 грн. - інфляційні втрати за червень та вересень 2015 року та 11325,36 грн. - 3 % річних за період з 01 липня 2012 року по 01 жовтня 2015 року нараховані на невідшкодовану матеріальну та моральну шкоду в розмірі 112436,38 грн.

Крім того, просив збільшити щомісячні виплати на відшкодування шкоди завданою втратою годувальника на користь ОСОБА_6 до її повноліття в розмірі 289,05 грн., починаючи з 01 вересня 2015 року.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 23 грудня 2015 року, з урахуванням виправлень внесених ухвалою суду від 01 лютого 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 інфляційні втрати в сумі 1641,08 грн. за період червень - вересень 2015 року та 3% річних за період з 01 жовтня 2012 року по 01 жовтня 2015 року в сумі 5453 грн. 49 коп., а всього 7094 грн. 57 коп. нарахованих на невідшкодовану матеріальну та моральну шкоду.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь неповнолітньої ОСОБА_6 інфляційні втрати в сумі 3249,64 грн. за період червень - вересень 2015 року та 3% річних в сумі 11325,36 грн. за період з 01 липня 2012 року по 01 жовтня 2015 року, а всього 14571 грн. нарахованих на невідшкодовану шкоду та 289,05 грн. щомісячно з 01 вересня 2015 року до досягнення ОСОБА_6 повноліття. Вирішено питання щодо судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на необґрунтованість рішення суду, просить його скасувати і ухвалити нове рішення, посилаючись на те, що положення ч. 2 ст. 625 ЦК України не поширюється на спірні правовідносини, які є деліктними, оскільки вони стосуються відповідальності за порушення грошового зобов'язання для договірних правовідносин зобов'язального характеру.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь неповнолітньої ОСОБА_6 щомісячних платежів у розмірі 289,05 грн. на відшкодування шкоди завданою втратою годувальника, починаючи з 01 вересня 2015 року до досягнення останньою повноліття, не оскаржується, тому апеляційним судом в цій частині рішення не переглядається.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України апеляційний суд під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позов ОСОБА_6 та ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з того, що зобов'язання по відшкодуванню шкоди заподіяної злочином є грошовим зобов'язанням, тому відповідно ст. 625 ЦК України стягнув 3% річних нарахованих на невідшкодовану шкоду. Крім того, суд вважав, що у зв'язку з підвищенням вартості життя розмір відшкодування шкоди підлягає індексації.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду, в частині стягнення коштів у вигляді 3 % річних, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 25 червня 2012 року стягнуто з ОСОБА_3 моральну шкоду на користь ОСОБА_6 в сумі 50 000 грн. та 100000 на користь ОСОБА_6 Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 2728 грн. 39 коп. та шкоду, завдану малолітній ОСОБА_6 за період з 14 листопада 2003 року по червень 2012 року в сумі 12436 грн. 38 коп., та щомісячно по 231,22 грн., починаючи з липня 2012 року до досягнення ОСОБА_6 повноліття. В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с. 51).

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 15 серпня 2012 року вказане рішення суду в частині вирішення позову про стягнення 2728 грн. 39 коп. майнової шкоди скасовано та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 10774 грн. 32 коп. (а.с. 41 - 44).

Звертаючись з позовом, представник позивачів вказував, що зазначені рішення судів першої та апеляційної інстанції ОСОБА_3 виконав частково, а саме, сплатив на користь ОСОБА_6 280 грн. на відшкодування майнової шкоди, а інші присудженні суми залишилися невідшкодованими, а тому вважав, що внаслідок тривалого невиконання судових рішень відповідач повинен нести відповідальність передбачену ч. 2 ст. 625 та 1208 ЦК України.

Проте з доводами представника позивачів про застосування ч. 2 ст. 625 ЦК України погодитись не можна, оскільки між сторонами склалися деліктні відносини з приводу відшкодування шкоди позивачам завданої неправомірними діями відповідача, розмір якої визначений судовими рішеннями. Таким чином, дія частини другої статті 625 ЦК України на спірні правовідносини не поширюється, оскільки положення вказаної норми стосуються зобов'язальних правовідносин, які регулюються Главами 47 - 51 ЦК України.

Правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання (ст.625 ЦК України).

Такий висновок суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суд України, викладених у постановах від 13 січня 2016 року у справі № 6-3019цс15 та від 20 січня 2016 року №6-2759цс15.

За таких умов, рішення суду першої інстанції не можна вважати обґрунтованим в частині стягнення коштів на підставі вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, а тому рішення суду в частині задоволення вимог по стягненню трьох відсотків річних в сумі 5453, 49 грн. на користь ОСОБА_6 та 11325,36 грн. на користь неповнолітньої ОСОБА_6 підлягає скасуванню з відмовою у задоволенні цих позовних вимог.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 підлягають задоволенню у вказаній частині.

Разом з тим, внаслідок тривалого невиконання судових рішень відповідачем та інфляційних процесів, підвищення вартості життя, стягнуті судами суми частково обезцінюються і позивачі не отримують повного відшкодування шкоди, з огляду на правила ст. 1208 ЦК України.

Таким чином, з урахуванням вимог ст. 11 ЦПК України, стягненню підлягають наступні інфляційні втрати, нараховані на невідшкодовані суми, стягнуті рішеннями судів, за заявленими позивачами періодами, а саме за червень та вересень 2015 року:

- на користь неповнолітньої ОСОБА_6 3046,13 грн., виходячи з розрахунку: (100000 + 12436,38) х1.004х1.023-112436,38 =3046,13 грн.;

- на користь ОСОБА_6 1641,08 грн., виходячи з розрахунку: (100000 + 12436,38) х1.004х1.023-112436,38 =3046,13 грн.

Отже, оскільки на користь неповнолітньої ОСОБА_6 підлягають стягненню інфляційні втрати в сумі 3046,13 грн., а не 3249,64 грн., як визначено судом першої інстанції, тому рішення суду підлягає зміні. В іншій частині рішення суду колегія суддів не знаходить підстав для зміни чи скасування.

Ухвалою апеляційного суду від 17 лютого 2016 року відповідачу відстрочено сплату судового збору у сумі 606,32 грн. за подачу апеляційної скарги до ухвалення судового рішення у справі. Враховуючи, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, а саме на 22 %, тому відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з апелянта на користь держави підлягає стягненню 133,40 грн. судового збору за апеляційний перегляд справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволити частково.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 23 грудня 2015 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_3 трьох процентів річних та відмовити ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в стягненні коштів у вигляді трьох процентів річних.

Змінити рішення в частині стягнення інфляційних сум на користь ОСОБА_5 та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 інфляційні втрати у сумі 3046,13 грн.

Рішення суду в іншій частині залишити без зміни.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 133,40 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -