Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
29.02.2016 394/734/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2016 року Новоархангельський районний суд Кіровоградської області

в складі головуючого судді: Партоліної І.П.

при секретарі: Довгій С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Новоархангельську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач з врахуванням письмового клопотання щодо сторони спору, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 як фізичної особи з вимогами зобов'язати останнього усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, яка знаходиться на території Іванівської сільської ради Новоархангельського району за НОМЕР_4 площею 2,97 га шляхом заборони вчиняти будь-які дії на даній земельній ділянці та відновити межові знаки. Крім того просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 90000 грн. та моральну шкоду в сумі 10000 грн.

Свої вимоги мотивував тим, що 24.03.2015 року він уклав договір оренди земельної ділянки НОМЕР_4 із ОСОБА_3 терміном на 25 років і зареєстрував договір у реєстраційній службі 27 березня 2015 року.

Під час проведення сільськогосподарських робіт орендованої земельної ділянки ним було виявлено самовільне користування та засіяння зерновими культурами та знесення межових знаків відповідачем. При усних зверненнях останній відмовлявся усунути перешкоди.

Своїми незаконними діями відповідач завдав йому матеріальні збитки у вигляді упущеної вигоди та моральну шкоду.

В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги і суду пояснив, що ОСОБА_2 засіяв земельну ділянку, а він її не обробляв і тому має упущену вигоду в розмірі 90000 грн., так як можливо отримати таку врожайність соняшника. На підтвердження упущеної вигоди пояснив, що всі документи по справі є доказами, які підтверджують упущену вигоду.

Пояснив також, що орендовану земельну ділянку продискував 04 серпня 2015 року і перед дискуванням агроном встановив межові знаки.

Моральна шкода полягає в тому, що внаслідок дій відповідача він зазнав душевних страждань разом із сім'єю та родичами.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав і суду пояснив, що зі сторони відповідача ніяких порушень не було . Спірною ділянкою користувався на підставі договору оренди не ОСОБА_2, а ПОП «Іванівське».

До відповідача позивач жодного разу не звертався з приводу суперечностей щодо використання земельної ділянки.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до договору оренди укладеного 24.03.2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, останній прийняв у оренду земельну ділянку площею 2,9785 га ( НОМЕР_4) кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території Іванівської сільської ради Новоархангельського району.

Даний договір зареєстровано 27.03.2015 року, що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права.

Відповідно до акту приймання-передачі від 24.03.2015 року орендодавець ОСОБА_3 передала, а орендар ОСОБА_1 прийняв земельну ділянку по договору оренди для користування, межі земельної ділянки в натурі визначені, неузгоджених питань між сторонами немає.

Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту реєстрації цих прав.

Оскільки реєстрація речового права оренди відбулась 27.03.2015 року, то відповідно з цієї дати позивач мав право на використання орендованої земельної ділянки.

Відповідно до ст.152 , п. «д» ч.1ст.156 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільним зайняттям земельної ділянки вважаються будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

За самовільне зайняття земельних ділянок громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства (п.б ч.1 ст.211 ЗК України).

Відповідно до інформації Іванівської сільської ради Новоархангельського району, яка адресована на ім'я позивача, земельні ділянки НОМЕР_3 та НОМЕР_4 використовувались як невитребувані паї до моменту подання та реєстрації спадкоємцями свідоцтв на право власності Іванівською сільською радою до 30.03.2015 року.

Крім того, Іванівська сільська рада надала інформацію, що ОСОБА_1, який зареєстрував договори оренди земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 приступив до дискування даних ділянок у третій декаді липня 2015 року.

Згідно ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших передбачених законом способів.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відшкодування заподіяних збитків, порядок визначення та відшкодування яких встановлюється Кабінетом Міністрів України ( ст.152, ст.157 ЗК України).

Згідно п. 6 Положення про Державну інспекцію сільського господарства України Держсільгоспінспекція та її посадові особи в межах своїх повноважень мають право: складати акти перевірок, протоколи про адміністративні правопорушення та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, давати обов'язкові для виконання приписи (розпорядження), а також подавати в установленому законодавством порядку до відповідних органів матеріали перевірок для притягнення винних осіб до відповідальності, безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку підприємства, установи та організації усіх форм власності, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, для проведення перевірок з питань, що належать до її компетенції, звертатися до органів прокуратури з клопотанням про подання позову до суду щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився, передавати до органів прокуратури, органів дізнання та досудового слідства акти перевірок та інші матеріали про діяння, в яких вбачаються ознаки злочину.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (частина друга статті 22 ЦК України).

Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані.

Відшкодування збитків є однією із форм або мір цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною 1 вказаної статті зазначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Таким чином, законодавством передбачено відшкодування особі майнової шкоди, зокрема збитків, за наявності порушення цивільного права особи та причинного зв'язку між порушенням права й збитками. При цьому розмір заподіяних збитків доводить позивач.

Відповідно до п. 1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 284 від 19 квітня 2013 року, збитки відшкодовуються власникам землі та землекористувачам. Неодержаний дохід - це дохід, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Пунктом 2 цього Порядку передбачено, що розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, що створили ці комісії.

Відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватись на припущеннях.

В матеріалах справи відсутні об'єктивні та беззаперечні докази того, що саме відповідач самовільно використовує та здійснює обробіток земельної ділянки, що належить позивачу на праві оренди, докази реальної можливості отримання доходу від використання земельної ділянки у заявленому розмірі, розміру доходу, одержаних відповідачем від використання його земельної ділянки, а тому у силу вимог ст.ст. 58-60 ЦПК України ця обставина ( розмір упущеної вигоди ) є недоведеною.

У зв'язку з недоведеністю позивачем порушення його прав щодо самовільного використання відповідачем земельної ділянки, не підлягає також задоволенню і вимога про відшкодування моральної шкоди, так як вона є похідною від основної вимоги позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.22 ЦК України, ст.ст. 125,152,156,157,211 ЗК України, Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, ст.ст. 213, 214, 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Кіровоградської області через Новоархангельський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги або у разі, якщо особи, які брали участь у справі, не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: