Справа № 188/956/16-ц
Провадження № 2/188/515/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2016 року смт. Петропавлівка

Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Курочкіної О. М.

при секретарі Карпенко С.М.

за участю

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка цивільну справу за позовом:

ОСОБА_2 до ОСОБА_3 треті особи: орган опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_4 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_3 про надання дозволу на виїзд їх неповнолітньої дитини на навчання до Польщі.

В обгрунтування позову зазначено, що 18 березня 2009 року позивачка розірвала шлюб з ОСОБА_3. Від цього шлюбу у сторін народилася донька, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на теперішній час проживає разом з позивачкою та перебуває на повному її утриманні. Спорів стосовно міста проживання дитини не було, відповідач не заперечував, що дитина буде проживати з позивачкою. Весь цей час відповідач життям доньки не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з донькою, та приймати участь у її вихованні.

Дитина знаходиться на обліку в дитячій міській поліклініці м. Першотравенська Дніпропетровської обл. Дитині вчасно проведені профілактичні щеплення, проводились регулярні амбулаторні огляди, стан здоров'я задовільний. Нагляд за станом здоров'я дитини з моменту її народження і по сьогоднішній день здійснює мати. Батько участі в цій сфері життя дитини не приймав.

Донька навчалася в Першотравенській ЗОШ №1 в ІІ-А класі. Відповідач за весь час навчання доньки в школі не поцікавився станом її справ , жодного разу не відвідував школу. На сьогоднішній день донька позивачки отримала запрошення на курси польської мови у м. Владаві в республіці Польща, та зарахована на навчання до університету ім. Казимира Великого у м. Бидгощ вул. Ходкевича ЗО, на факультет лінгвістики, за спеціальністю іноземна філологія на 1-й курс навчання,(2016-2017 навчальний рік) про що свідчать додані до позову документи.

З 15 серпня 2016 року неповнолітній ОСОБА_4 необхідно було разом з позивачкою виїхати на навчання, але без дозволу батька вони зробити цього не можуть, так як такий дозвіл передбачений законодавством. Останнім відомим позивачці місцем проживання відповідача є: пров. Світлий 7а, смт Петропавлівка, Дніпропетровська обл. Позивач не бажає ні з ким з родини спілкуватися, не відповідає на телефонні дзвінки, а тому позивачка не має можливості реалізувати право дитини на виїзд за кордон.

За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітньої дитини за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Статтею 10 пунктом 2 Конвенції про права дитини, прийнятою 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року і ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, передбачено, що Держави-учасниці поважають право дитини та її батьків залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну, щодо права залишати будь-яку країну діють лише такі обмеження, які встановлені законом і необхідні для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моралі населення або прав і свобод інших осіб і сумісні з визнаними в цій Конвенції іншими правами.

Отже, правило щодо права дитини на виїзд за межі України лише за згодою батьків та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними (ст. 313 ч. З ЦК України), не є абсолютним. Спеціальне законодавство передбачає у випадку відсутності згоди одного з батьків на виїзд дитини за кордон і виникнення відповідного спору вирішення такого судом, в т.ч., шляхом вирішення питання про надання дозволу на відповідні дії одному з батьків без згоди на їх вчинення другим.

Здійснюючи свої права та виконуючи обов'язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, просить захистити право дочки на освіту за кордоном.

Відповідач в судове засідання не з'явився, був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, про що свідчить оголошення в газеті «Вісті Придніпров'я», заяв про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило, причини неявки суду не повідомив.

Суд вважає можливим заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.224 ЦПК України.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі зазначила, що батько взагалі не цікавиться життям трьох спільних дітей, він навіть на поховання дворічної доньки не з'явився. Позивачка зазначила, що живе в будинку своєї матері разом з нею та дітьми, інших родичів немає, син старший вже дорослий. Для можливості надати дочці освіту, збирала кошти, просить допомогти захистити право дочки на освіту.

Вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Свідоцтвом про розірвання шлюбу підтверджується, що шлюб між позивачкою та відповідачем припинено в 2009 році, відповідно до а/з №21 від 18.03.2009 року складеного відділом реєстрації актів цивільного стану Першотравенського МУЮ Дніпропетровської області.

Довідкою з місця реєстрації підтверджується, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 року проживає за адресою матері, вул. Ювілейна 8/34 в м.Першотравенськ Дніпропетровської області.

Свідоцтвом про народження ОСОБА_4, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року підтверджується, що позивачка є її матір'ю, а відповідач, ОСОБА_3 є батьком.

Характеристикою з місця навчання підтверджується, що ОСОБА_4 позитивно характеризується за останнім місцем навчання і що батько за всі роки дочкою не цікавився.

Витягом із протоколу №7 від 16.06.2016 року засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Першотравенської міської ради підтверджується, що комісія підтримує і вважає можливим надати дозвіл на виїзд неповнолітної ОСОБА_4 за кордон без дозволу батька, шляхом звернення до суду за захистом її права.

Про можливість ОСОБА_4 на навчання, проживання і харчування на курсах польської мови свідчить запрошення "комплекс шкіл професійної освіти №1 ім. 2 Варшавської Бригади Саперів і ІІ Загальноосвітній Ліцей ім. А.Фрича Моджевського у Влодаві" від 06.07.2016 року, яким неповнолітня ОСОБА_4 вже позбавлена можливості скористатись.

Наказом про зарахування від 21.0з7.2016 року Ректора Університету Казимира Великого ОСОБА_4 зарахована на перший курс денної форми навчання освітньо-кваліфікаційного рівня "Бакалавр" за напрямом Філологія спеціальності Прикладна лінгвистика, англійська мова з німецькою мовою (без знань німецької мови) у 2016/2017 навчальному році на платну форму навчання.

Судом встановлено, що метою виїзду неповнолітньої дитини за кордон є отримання нею освіти.

Отже батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, а обмеження тимчасового виїзду дитини за кордон та вільному її пересуванні суд вважає порушенням законних прав та інтересів неповнолітньої дитини, передбачених законом.

В ч. 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" закріплено, що батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Конвенцією про права дитини (ст. 18) проголошено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обов'язків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними. Одним із питань, яке має вирішуватися за взаємною згодою батьків дитини, є реалізація права дитини на свободу пересування.

Згідно до ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до ч.2 cт.4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до п. 22 ч. 1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого Постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", встановлено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон.

Пунктом 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Отже, позивач вправі звернутися в суд із позовом про надання дозволу на виїзд неповнолітньої за кордон, так як батько не спілкується з родиною, вихованням дочки не цікавиться і отримати у нього дозвіл не має можливості в зв'язку з його відсутністю.

З огляду на наведене та враховуючи вимоги чинного законодавства суд вважає, що є підстави задоволити вимоги в наданні дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон та наданні дозволу на виїзд у супроводі і на оформлення проїзного документу на дитину для навчання і отримання освіти .

Керуючись ст.313 ЦК України, ,ст. 212-215, 251-255 ЦПК України суд ,

ВИРІШИВ:

Цивільний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 треті особи :орган опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_4 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон задовольнити .

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 року за межі України без згоди батька у супроводі матері чи за її дорученням, на навчання по ІНФОРМАЦІЯ_2 року до Університету Казимира Великого м. Бидгощ республіки Польща

Надати ОСОБА_2 дозвіл на оформлення документів для тимчасового виїзду неповнолітньої ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 року у супроводі матері чи за її дорученням, на навчання по ІНФОРМАЦІЯ_2 року до Університету Казимира Великого м. Бидгощ республіки Польща.

Стягнути з ОСОБА_3 прож. АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 проживаючої за адресою АДРЕСА_1. сплачений позивачкою судовий збір у сумі 551.20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Петропавлівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. М. Курочкіна