печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

24 листопада 2016 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Козлова Р.Ю.,

при секретарі - Іваненку С. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву в.о. першого заступника начальника ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві Нечепорук К.М. про поновлення пропущеного строку пред'явлення виконавчого листа до виконання у цивільній справі №757/35267/14-ц за позовом ОСОБА_2 до Державної академії житлово-комунального господарства про стягнення заборгованості по заробітній платі,

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено у повному обсязі. Стягнуто з Державної академії житлово-комунального господарства на користь ОСОБА_2 заборгованість із заробітної плати в розмірі 10 325 грн. 49 коп. Також судом вирішено питання судових витрат шляхом стягнення з Державної академії житлово-комунального господарства в дохід держави 243 грн. 60 коп. у відшкодування судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, 24 березня 2015 року на підставі вищевказаного рішення, Печерським районним судом м. Києва видано виконавчий лист №757/35267/14-ц про стягнення з Державної академії житлово-комунального господарства в дохід держави 243 грн. 60 коп. у відшкодування судових витрат, який направлено на виконання до ДПІ у Печерському районі м. Києва.

В.о. першого заступника начальника ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві Нечепорук К.М. звернувся до Печерського районного суду м. Києва і заявою про поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання посилаючись на те, що постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського РУЮ у м. Києві від 26 червня 2015 року повернуто виконавчий документ стягувачу. Обґрунтовуючи свою постанову державний виконавець зазначив, що частиною 2 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», чинною на момент винесення постанови, рішення про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами Державного казначейства України в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 затверджений Порядок виконання рішення про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ. При цьому 06 лютого 2013 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів від 30 січня 2013 року № 45 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845», яка прийнята у зв'язку з приведенням постанови від 03 серпня 2011 року №845 у відповідність із Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». Серед іншого у своїй постанові державний виконавець зазначив, що відповідно до ч. 1 Порядку визначено механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників. Під поняттям боржники у даному порядку йдеться про бюджетні установи та одержувачів бюджетних коштів, а також підприємства, установи та організації, рахунки яких відкриті в органах Казначейства. Відповідно до пункту 18 Порядку виконання виконавчих документів щодо стягнення судових витрат, зарахованих до державною та місцевих бюджетів здійснюється органами Казначейства без звернення до органу, що контролює справляння надходжень до бюджету, за відповідною інформацією. Також, статтею 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" від 05.06.2012 № 4901-VI встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Таким чином, державний виконавець повертаючи виконавчий лист стягувачеві, керувався тим, що виконання рішення суду за якими боржником є державний орган, бюджетні установи та одержувачі бюджетних коштів, а також підприємства, установи та організації, рахунки яких відкриті в органах Казначейства відповідно до Порядку покладено на органи Державної казначейської служби України без участі органів Державної виконавчої служби України.

З посиланням на вказане вище обґрунтування, представник стягувача просив поновити строк пред'явлення виконавчого листа до виконання, з метою дотримання принципу обов'язковості виконання судових рішень, які ухвалені судом.

Сторони у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином.

Оскільки неявка сторін не є перешкодою для вирішення заяви про видачу дубліката виконавчого листа, суд визнав можливим проводити судове засідання з розгляду даного процесуального питання за відсутності учасників процесу.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч.ч. 1-2 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

При цьому, відповідно до п. 5 Прикінцевих та Перехідних положень до Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

У відповідності до ч. 6 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Аналогічне положення закріплено в ч. 1 ст. 371 ЦПК України, відповідно якого, стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено на підставі поданої ними заяви.

Обґрунтовуючи заяву про поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання, заявник посилається на те, що внаслідок поважних причин ним було пропущено визначений Законом строк, що унеможливило виконати рішення суду.

Таким чином, оцінивши документи додані до заяви, зміст постанови про повернення виконавчого листа стягувачу, судом встановлено що пропуск вказаного строку відбувся з незалежних від заявника причин, поважність таких причин підтверджується матеріалами справи, відтак заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 371 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву в.о. першого заступника начальника ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві Нечепорук К.М. про поновлення пропущеного строку пред'явлення виконавчого листа до виконання у цивільній справі №757/35267/14-ц за позовом ОСОБА_2 до Державної академії житлово-комунального господарства про стягнення заборгованості по заробітній платі - задовольнити.

Поновити пропущений строк для пред'явлення до виконання виконавчого листа на виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2015 року у цивільній справі №757/35267/14-ц за позовом ОСОБА_2 до Державної академії житлово-комунального господарства про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва, через суд першої інстанції, протягом п'яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка їх оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя