Справа №490/3026/16-ц 04.07.2016 04.07.2016 04.07.2016
Провадження №22-ц/784/1536/16
Справа № 490/3026/16ц
Провадження №22-ц/784/1536/16 Головуючий у 1-ій інстанції ОСОБА_1
Категорія 5 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

4 липня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої: Ямкової О.О.,

суддів: Колосовського С.Ю., Локтіонової О.В.,

із секретарем: Богуславською О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 травня 2016 року

за його позовом

до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу

ОСОБА_4

(далі приватний нотаріус ОСОБА_4Г.)

про визнання постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії неправомірною

та зобовязання вчинити певну дію, -

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2016 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до приватного нотаріуса ОСОБА_4, в якому просив визнати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, видану 3 грудня 2015 року, - неправомірною, із зобовязанням нотаріуса вчинити нотаріальну дію по видачі йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Позивач посилався на те, що підставою для відмови у вчинені нотаріальної дії стала оцінка нотаріусом умов укладення договору купівлі-продажу між спадкодавцем та продавцями, який на її думку не відповідає нормам Закону України «Про товарну біржу».

Такий висновок приватного нотаріуса суперечить вимогам діючого законодавства на час вчинення угоди, право власності за якою спадкодавцем набуто правомірно і зареєстровано, та визнано державою.

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 травня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просив заочне рішення скасувати та ухвалити нове, яким його позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції керувався тим, що приватний нотаріус правомірно не прийняв договір купівлі-продажу як правовстановлюючий документ, так як він не відповідає вимогам законодавства, а саме є нотаріально не посвідченим, та не міг бути зареєстрованим на біржі, у звязку з неможливістю встановити яке майно кожен з продавців виставив на торги.

З такими висновками суду погодитися не можливо, оскільки вони не відповідають обставинам справи та нормам матеріального права.

Судом встановлено, що за заявою представника позивача ОСОБА_3 приватним нотаріусом ОСОБА_4 заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_5, який помер 25 травня 2015 року, та залишив заповіт на користь позивача.

Для отримання спадку спадкоємцем надано правовстановлюючий документ - договір купівлі-продажу, зареєстрований Універсальною товарною біржею «Недвижимость Н» 18 жовтня 2000 року та укладений між продавцями ОСОБА_6 і ОСОБА_7 та спадкодавцем ОСОБА_5 як покупцем, за яким спадкодавець набув у власність квартиру АДРЕСА_1.

Постановою приватного нотаріуса, виданою 3 грудня 2015 року, позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії по видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 на квартиру №70 з посиланням на те, що за положеннями Закону України «Про товарну біржу» кожен з членів біржі може виставляти на торги свій товар, але з предмету наданого договору не вбачається яке саме майно виставив кожен з продавців співвласників квартири, а тому така угода не може бути зареєстрована на біржі.

Отже, вважаючи, що спадкодавцем не подано документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, та така дія суперечить законодавству України, нотаріусом винесена оскаржувана постанова.

Разом з тим, з аналізу норм Закону України «Про товарну біржу» (в редакції, яка діяла на час вчинення угоди) не вбачається застережень щодо неможливості співвласників виставляти на торги товар належний ним на праві спільної власності, у тому числі в порядку приватизації.

Зокрема, за положеннями статей 9, 10, 15, 17 Закону України «Про товарну біржу» регламентовані права та обовязки членів біржі, порядок проведення біржових операції та правил біржової торгівлі, і в жодній із норм до членів біржі та порядку реєстрації угод немає таких вимог, якими нотаріус мотивує підстави відмови у вчиненні нотаріальної дії.

За такого, при вчиненні 3 травня 2015 року постанови, що оскаржена позивачем, приватним нотаріусом порушені положення статті 49 Закону України «Про нотаріат», статті 4 глави 13 розділу 1 загальних положень Порядку вчиненням нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22лютого 2012 року №296/5, так як спадкоємцю безпідставно відмовлено у вчиненні нотаріальної дії.

За розясненнями, викладеними у пункті 14 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» №2 від 31 січня 1992 року з наступними змінами, задовольняючи скаргу на відмову у вчиненні нотаріальної дії, суд в резолютивної частині рішення зазначає про скасування постанови (іншого відповідного акту) про це (з наведенням дати і органу, що її прийняв) і яку нотаріальну дію та хто повинен вчинити.

Отже, постанова приватного нотаріуса про відмову у вчинені нотаріальної дії, вчинена нею 3 грудня 2015 року, підлягає скасуванню та зобовязання нотаріуса вчинити дію по видачі свідоцтва про право на спадщину.

В той же час, додатковою підставою для відмови у задоволенні позову є висновки суду щодо неналежності правовстановлюючого документу для вчинення нотаріальної дії, а саме відсутності нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу.

Але такі висновки місцевого суду не відповідають не тільки нормам матеріального права, але не були підставою для відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії.

А саме, за матеріалами справи покупець ОСОБА_5 повністю виконав умови договору купівлі-продажу квартири, сплатив за придбане майно 20 000 грн., зареєструвався в спірній квартирі, договір відповідно до частини 2 статті 227 ЦК УРСР зареєстрований в МБТІ, у передбаченому законом порядку угода купівлі-продажу з підстав недотримання нотаріальної форми судом не визнавалася недійсною, спадкодавець на підставі статей 128, 153 ЦК УРСР, статті 15 Закону України «Про товарну біржі» і статті 49 Закону України «Про власність», який діяв на той час, набув право власності на спірну квартиру і за життя правомірно володів нею.

З огляду на зазначені обставини, місцевий суд дійшов помилкового висновку про відсутність правовстановлюючого документу, необхідного для вчинення нотаріальної дії та обрання позивачем невірного способу захисту порушеного права.

За такого, висновки суду першої інстанції є невірними, та такими, що суперечать як обставинам справи, так і нормам матеріального права.

Враховуючи викладене, рішення суду підлягає скасуванню на підставі пунктів 3 та 4 частини 1 статті 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову, виходячи із порядку оскарження відмови у вчиненні нотаріальної дії у судовому порядку.

Керуючись статтями 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 12 травня 2016 року скасувати та ухвалити нове, яким позовну заяву ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії по видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5, який помер 25 травня 2015 року, на квартиру № 70, що розташована за адресою: вулиця Будівельників, буд.18Б у місті Миколаєві Миколаївської області, видану 3 грудня 2015 року приватним нотаріусом Миколаївського міського округу ОСОБА_4 скасувати.

Зобовязати приватного нотаріуса Миколаївського міського округу ОСОБА_4 вчинити нотаріальну дію по видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5, який помер 25 травня 2015 року, на квартиру № 70, що розташована за адресою: вулиця Будівельників, буд.18Б у місті Миколаєві Миколаївської області.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку.

Головуюча

Судді