Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/374/16-ц
Провадження № 6/321/36/2016
У х в а л а

23 листопада 2016 року смт. Михайлівка

Михайлівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Олійника М.Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Бородіної І.В.

державного виконавця Рижкова А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, подання державного виконавця Михайлівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про обмеження виїзду за кордон ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Михайлівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2, за погодженням з начальником ВДВС, звернувся до суду з поданням про обмеження виїзду за кордон ОСОБА_1 який має невиконані зобов'язання, покладені на нього судовим рішенням.

В поданні зазначив, що на виконанні в Михайлівському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебуває зведене виконавче провадження під номером 52323964 по стягненню з ОСОБА_1 на користь групи стягувачів боргу на загальну суму 6890,00 грн. та зобовязання повернути земельну ділянку.

Виконавче провадження було відкрито відповідно до постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження 09.09.2016 року та за вих. №8038/5 було направлено сторонам виконавчого провадження. Зокрема встановлено, що боржником не отримано постанову про відкриття виконавчого провадження в звязку з тим, що відповідно до Листа ДП Укрпошта від 04.04.2014 року №511-157 тимчасово припинено прийом та відправку поштових відправлень на тимчасово окуповану територію Автономної Республіки Крим.

Згідно з отриманими відповідями на запити було встановлено, що боржник не має рахунків у фінансових та інших установах на території України, не володіє транспортними засобами, не працевлаштований за трудовими та цивільно-правовими договорами, що унеможливлює в подальшому виконання вище перелічених судових рішень. Боржник ОСОБА_1 рішення суду та законні вимоги державного виконавця не виконує. У звязку з чим, державний виконавець просить прийняти рішення щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1

У судовому засідання представник Михайлівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 підтримав свої вимоги та наполягав на задоволенні подання.

Заслухавши пояснення державного виконавця, дослідивши подання і матеріали, що до нього додані, суд вважає, що подання не обгрунтоване та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно положень п.2 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну» від 21 січня 1994 року (зі змінами), громадянин України може бути обмежений управі виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору у передбачених законом випадках.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 377-1 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

За змістом п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Наявність свідомого ухилення боржника від виконання обовязку по сплаті боргу за виконавчим документом та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Судом встановлено, що на примусовому виконанню в Михайлівському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебуває зведене виконавче провадження під номером 52323964 по стягненню з ОСОБА_1 на користь групи стягувачів боргу на загальну суму 6890,00 грн. та зобовязання повернути земельну ділянку.

Згідно з отриманими відповідями на запити державного виконавця було встановлено, що боржник не має рахунків у фінансових та інших установах на території України, не володіє транспортними засобами, не працевлаштований за трудовими та цивільно-правовими договорами, що унеможливлює в подальшому виконання вище перелічених судових рішень.

Відповідно до Узагальнення судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України Верховним Судом України від 01 лютого 2013 року за змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

З погляду значення словосполучення "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV, означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377-1 зазначеного вище Кодексу, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим саме державний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Державний виконавець, звертаючись з клопотанням про тимчасове обмеження права боржника на виїзд за межі України, направив до суду подання, копію постанови про відкриття провадження та копії виконавчих документів без надання будь-яких доказів про ухилення боржника від виконання зобов'язань.

Жодних доказів, окрім наявності заборгованості, про будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо) відсутні. В справі немає доказів, що маючи якесь майно чи грошові кошти боржник його приховує, чи перешкоджає у його вилученні чи реалізації.

Окрім іншого, фактично звернення державного виконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України повинно бути як крайній захід, який застосовується до боржника коли державним виконавцем виконані вже всі можливі дії щодо примусового виконання судового рішення, оскільки це веде до обмеження вказаного конституційного права громадянина.

Більше того, державним виконавцем навіть не доведено факту належного повідомлення боржника ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження. Державний виокнавецьв поданні вказує, що неможливо відправити поштове відправлення на територію АР Крим, але доказів про направлення ОСОБА_1 відповідної ухвали і доказів її отримання ОСОБА_1 матеріли, долучені до подання не містять.

Крім того, в поданні ставиться питання про обмеження громадянина України ОСОБА_1 в праві виїзду за кордон, але відсутні відомості про те, що боржник документувався паспортом громадянина для виїзду за кордон, тобто заявник просить суд обмежити громадянина в праві, якого він взагалі, можливо, і не має.

З огляду на те, що судом не встановлено ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання своїх зобовязань по виконанню судових рішень, суд приходить до висновку, що підстав для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України на теперішні час немає.

На підставі ст. 33 Конституції України, ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», керуючись ст. 377-1 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання державного виконавця Михайлівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про обмеження виїзду за кордон ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області через Михайлівський районний суд протягом пяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Михайлівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_3