АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/843/16 Доповідач - Ходоровський М.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ходоровського М.В.

суддів - Фащевська Н. Є., Щавурська Н. Б.,

при секретарі - Панькевич Т.І.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою виконавчого комітету Тернопільської міської ради на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 11 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Тернопільської міської ради про визнання права на приватизацію житлового приміщення у гуртожитку

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2015 р. ОСОБА_3 звернулася в суд із позовом до виконавчого комітету Тернопільської міської ради про визнання права на приватизацію житлового приміщення №199 площею 16,9 кв.м. у гуртожитку по вулиці Макаренка, 7 в місті Тернополі.

Позивачка зазначила, що 01 жовтня 2002 року на законних підставах вселилась у зазначену кімнату гуртожитку та проживає у ній по даний час. Маючи намір її приватизувати, вона звернулася із відповідною заявою у відділ квартирного обліку та нерухомості Тернопільської міської ради. Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 06 травня 2015 року №384 у передачі в приватну власність спірного жилого приміщення їй відмовлено у зв'язку з тим, що у її сім'ї є інше житло, а саме її чоловіку належить на праві приватної власності житловий будинок по вулиці Дубчакова Долина, 8 в селі Хомівка Зборівського району Тернопільської області.

Посилаючись на те, що її право на приватизацію житла порушено, оскільки цей будинок її чоловік набув у порядку приватизації, відтак він є його особистою власністю, а вона іншого житла не має, позивачка просила її вимоги задовольнити.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 11 травня 2016 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право на приватизацію житлового приміщення - кімнати №119 у гуртожитку по вулиці Макаренка, 7 місті Тернополі.

В апеляційній скарзі Виконавчий комітет Тернопільської міської ради просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 в задоволені позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування судом обставин справи, невірно обраний позивачкою спосіб захисту.

У судовому засіданні представник Виконавчого комітету Тернопільської міської ради апеляційну скаргу підтримала, представник позивачки заперечив відносно апеляційної скарги та пояснив, що рішення суду винесено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників апеляційного розгляду справи, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 01 жовтня 2002 року між ОСОБА_4 та ЖКК ВАТ «Тернопільбуд» було укладеного договір, відповідно до умов якого ОСОБА_4 тимчасово виділено в гуртожитку кімнату для проживання сім'ї в складі 1 особи. Поселення в гуртожиток відбулося згідно з направленням житлово-комунальної контори ВАТ «Тернопільбуд», відповідно до якого ОСОБА_4 направлено на тимчасове поселення в гуртожиток, що знаходиться по вулиці Макаренка, 7/199 в місті Тернополі (а.с. 5-6).

Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ИД №959667, 24 вересня 2009 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 1590 Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_5.

З довідки №79 від 14 січня 2015 року, виданої ЖКК TOB «Тернопільбуд», вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_2 та займає житлову площу 16,9 кв.м., яка складається з однієї кімнати на 5-му поверсі. Дата реєстрації ОСОБА_3 за значеною адресою - 16 жовтня 2002 року.

Відповідно до довідки № 78 від 14 січня 2015 року про склад сім'ї наймача ізольованої квартири та займані ним приміщення, у квартирі № 199 по вулиці Макаренка. 7 в місті Тернополі мешкає та має право на житло на момент введення в дію Закону України «Про приватизацію Державного житлового фонду» ОСОБА_3 Дата її реєстрації за зазначеною адресою - 16 жовтня 2002 року.

Актом обстеження житлових умов заявника №77, складеним 15 січня 2015 року комісією в складі техніка наглядача ОСОБА_6, майстра ОСОБА_7С, паспортиста ОСОБА_8, установлено, що ОСОБА_3 проживає ІНФОРМАЦІЯ_2 з 16 жовтня 2002 року. Їй виділено одну кімнату на п'ятому поверсі гуртожитку площею 16,9 кв.м. Будинок належить ЖКК TOB «Тернопільбуд». Особовий рахунок відкритий на ОСОБА_3

Відповідно до довідки ТВБВ №10019/013 філії Тернопільське обласне управління AT «Ощадбанк» від 14 січня 2015 року № 94 ОСОБА_3 включена в списки для приватизації, житлові чеки не використала.

Відповідно до довідки №126 від 14 січня 2015 року, виданої ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації», станом на 29 грудня 2012 року за ОСОБА_3, згідно обліку технічної інвентаризації в місті Тернополі, немає зареєстрованого права приватної власності на будинок (квартиру) в місті Тернополі.

17 березня 2015 року позивач звернулася до Тернопільського міського голови ОСОБА_9 з письмовою заявою про передачу їй у приватну власність жилого приміщення в гуртожитку, яке вона займає на умовах найму.

Як убачається з листа виконавчого комітету Тернопільської міської ради №2925/06 від 12 травня 2015 року, рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 06 травня 2015 року №384 затверджено рішення міської комісії із забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків щодо відмови у передачі ОСОБА_3 у власність жилого приміщення №199 в гуртожитку за адресою вул. Макаренка, 7, у зв'язку із наявністю у її сім'ї іншого жила, а саме житлового будинку по вулиці Дубчакова Долина, 8 в селі Хомівка Зборівського району Тернопільської області, що не дає права здійснити приватизацію у відповідності до ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків».

Відповідно до рішення № 384 виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 06 травня 2015 року №384 затверджено протокол № 5 засідання міської комісії із забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків від 16 квітня 2015 року.

З витягу з протоколу № 5 засідання міської комісії із забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків від 16 квітня 2015 року, слідує, що при розгляді заяви ОСОБА_3 з приводу надання дозволу на приватизацію встановлено, що документи на поселення відсутні (копія ордера про надання жилої площі або копія договору найму жилої площі у гуртожитку), є лише копія договору від 01 жовтня 2002 року про тимчасове поселення. Чоловік ОСОБА_3 є власником житлового будинку в с. Хомівка. Вирішено: рекомендувати виконавчому комітету Тернопільської міської ради відмовити ОСОБА_3 у передачі у власність займаного жилого приміщення в гуртожитку у зв'язку з наявністю у сім'ї іншого житла.

Судом встановлено, що відповідно до рішення № 4 виконавчого комітету Мшанецької сільської ради від 17 січня 2008 року вирішено оформити ОСОБА_5 право приватної власності на житловий будинок та господарські будівлі по вулиці Дубчакова Долина, 8 в селі Хомівка Зборівського району Тернопільської області.

Як слідує з довідки № 296 від 10 березня 2016 року, виданої виконавчим комітетом Мшанецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області, на підставі зазначеного рішення вказаний житловий будинок з господарськими будівлями було безоплатно передано ОСОБА_5 у приватну власність.

Згідно з інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно, індексний номер 32580799 від 23 січня 2015 року, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по вулиці Дубчакова Долина, 8 в селі Хомівка Зборівського району Тернопільської області 21 червня 2011 року зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_5

Актом обстеження житлового будинку по вулиці Дубчакова Долина. 8 в селі Хомівка Зборівського району Тернопільської області від 21 серпня 2015 року, складеного комісією в складі секретаря виконавчого комітету Мшанецької сільської ради ОСОБА_10, спеціаліста сільської ради ОСОБА_11, депутата сільської ради ОСОБА_12, установлено, що ОСОБА_5 за вказаною адресою зареєстрований, але не проживає. Житловий будинок, який належить ОСОБА_5, побудований до 1939 року, загальна площа житлового будинку 52,2 кв.м., матеріали стін - глина, покритий оцинкованим залізом, житловий будинок не газифікований, електрична енергія підведена. В даному житловому будинку ніхто не проживає. Будинок аварійний, не придатний для житла та не підлягає ремонту.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не має власного житла, а тому має право на приватизацію житлового приміщення у гуртожитку.

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону та грунтується на матеріалах справи.

Статтею 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Відповідно до ст. 2 цього Закону до об'єктів приватизації, серед інших, віднесено житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції).

Згідно з ч. 1 ст. З зазначеного Закону приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю.

Відповідно до ч. З статті 9 Житлового кодексу України громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Частиною 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.

Правові, майнові, економічні, соціальні, організаційні питання щодо забезпечення реалізації конституційного права на житло громадян, які тривалий час на законних підставах проживають у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян або для проживання сімей, врегульовані Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», відповідно до ст. 1 якого сфера дії цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них.

Сфера дії Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» поширюється на гуртожитки, які є об'єктами права державної та комунальної власності.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_5 право приватної власності на житловий будинок та господарські будівлі по вулиці Дубчакова Долина, 8 в селі Хомівка Зборівського району Тернопільської області набув внаслідок безоплатної передачі йому цього будинку рішенням № 4 виконавчого комітету Мшанецької сільської ради від 17 січня 2008 року, - до його одруження із ОСОБА_3, яка не приймала участі у набутті у власність ОСОБА_5 даного будинку. Житловий будинок по вулиці Дубчакова Долина, 8 в селі Хомівка, не придатний для проживання, не є житлом у розумінні ст. 379 Цивільного кодексу України.

Таким чином суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що ОСОБА_3 не має власного житла, правомірно проживає та користується гуртожитком, зареєстрована та проживає в ньому більше 5 років, гуртожиток перебуває у комунальній власності. а тому має право на приватизацію кімнати № 199 у гуртожитку по вул. Макаренка, 7 в м. Тернополі.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_3 проживає у спірному житловому приміщенні не правомірно, оскільки ордер на вселення та рішення про надання кімнати в гуртожитку відсутні, колегія до уваги не приймає з огляду на таке.

Відповідно до статей 128. 129 Житлового кодексу України та пункту 10 розділу II Примірного положення про гуртожитки (яке було чинним на момент вселення позивача в гуртожиток), пункту 69 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Разом із тим, згідно з роз'ясненнями, наданими в Аналізі судової практики застосування Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 серпня 2013 року, слід вважати правильною позицію судів, які враховують, що вселення у гуртожиток і користування житловою площею у гуртожитку відбувалося на законних підставах також і за відсутності ордера - за спільним рішенням адміністрації підприємства і профкому. Спеціальний ордер на вселення у житлове приміщення в гуртожитку видається адміністрацією підприємства, установи, організації, які не завжди добросовісно виконували покладені на них обов'язки. Отримання спеціального ордера є формалізованим підтвердженням наявності такого рішення.

З витягу з протоколу № 5 засідання міської комісії із забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків від 16 квітня 2015 року, слідує, що гуртожитки за рядом адрес у м. Тернополі, в тому числі гуртожиток по вул. Макаренка, 7 прийняті в комунальну власність міста згідно рішення Тернопільської міської ради від 12 червня 2014 року. Поселення мешканців зазначених гуртожитків проводилось згідно договорів та направлень житлово-комунальної контори «Тернопільбуд-ЛТД».

З пункту 5 укладеного між ОСОБА_3 та ВАТ «Тернопільбуд» договору від 01 жовтня 2002 року слідує, що він може бути розірваним і наймач виселений з гуртожитку у випадку розриву з ним трудових відносин або несвоєчасної оплати. У матеріалах справи відсутні докази про розірвання даного договору чи примусове виселення ОСОБА_3 з гуртожитку.

З витягу з протоколу № 5 засідання міської комісії із забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків від 16 квітня 2015 року, вбачається, що виконавчому комітету Тернопільської міської ради рекомендовано відмовити ОСОБА_3 у передачі у власність займаного жилого приміщення в гуртожитку у зв'язку з наявністю у сім'ї іншого житла. Хоч у зазначеному протоколі констатовано відсутність у ОСОБА_3 ордера або договору найму, однак ці обставини не стали підставою рекомендації відмовити їй у приватизації житлового приміщення в гуртожитку. Натомість, серед підстав відмови вказано лише одну - наявність у сім'ї іншого житла.

Твердження в апеляційній скарзі про наявність у ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності житлового будинку в с. Хомівка вул. Дубчакова долина 8, є безпідставні так як вони спростовуються Актом обстеження житлового будинку по вулиці Дубчакова Долина. 8 в селі Хомівка Зборівського району Тернопільської області від 21 серпня 2015 року, згідно якого будинок аварійний, не придатний для житла та не підлягає ремонту; він набутий у власність ОСОБА_5 внаслідок безоплатної передачі до укладення шлюбу із ОСОБА_3

Рішення суду є законним, обгрунтованим, підстав для його скасування не має.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Тернопільської міської ради відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 11 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_13