РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

18 квітня 2016 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Меуш К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріал Істейт Бізнес Груп», ОСОБА_2 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

31 липня 2016 року ТОВ «Порше Лізинг Україна» звернулося в суд з зазначеним позовом до ТОВ «Ріал Істейт Бізнес Груп», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги мотивує тим, що 09 листопада 2012 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ТОВ «Ріал Істейт Бізнес Груп» було укладено договір про фінансовий лізинг № 00006148, додатком до якого були Загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу та Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів, що є невід'ємними частинами договору лізингу.

ОСОБА_2 виступив поручителем ТОВ «Ріал Істейт Бізнес Груп» згідно з умовами поруки, зазначеними у договорі про фінансовий лізинг від 09 листопада 2012 року.

Об'єктом лізингу є транспортний засіб, зазначений у контракті. Детальна характеристика (індивідуалізація) об'єкту лізингу визначена сторонами в договорі лізингу, відповідно до якої ним є транспортний засіб типу Audi A8 Long 6.3 FSI (368kW), 2012 року виробництва, шасі № НОМЕР_2, двигун № НОМЕР_1

За умовами договору позивач зобов'язався передати відповідачу - ТОВ «Ріал Істейт Бізнес Груп» об'єкт лізингу, а відповідач зобов'язався прийняти об'єкт лізингу і сплатити кошти за договором шляхом здійснення платежів відповідно до договору та згідно із графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів.

Позивач передав об'єкт лізингу в користування під виплату лізингових платежів ТОВ «Ріал Істейт Бізнес Груп».

ТОВ «Ріал Істейт Бізнес Груп» відповідно до положень п. 6.1. загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, що становлять невід'ємну частину договору, зобов'язався здійснювати щомісячні лізингові платежі відповідно до Плану відшкодування.

З травня 2014 року ТОВ «Ріал Істейт Бізнес Груп» почало порушувати свої зобов'язання за договором щодо виплати лізингових платежів, а з липня 2014 року взагалі перестало виконувати взяті на себе зобов'язання. Станом на день звернення до суду з позовом загальна суму невиконаних грошових зобов'язань становить 142051 гривню 81 копійку.

У зв'язку неналежним виконанням зобов'язань позивачем направлялись нагадування та вимогу про сплату заборгованості та повернення об'єкту лізингу, але вимоги виконані не були. У зв'язку з цим, позивачем не отримані доходи у вигляді процентів та комісій, розмір упущеної вигоди складає 1219145 гривень 41 копійку.

Позивачем нараховані відповідачу штрафні санкції за п. 8.2.2. договору, загальний розмір яких складає 4391 гривню 71 копійку. За порушення зобов'язань за договором відповідач також має сплатити пеню (п. 8.2.1.) в розмірі 11955 гривень 04 копійки.

Також позивачем нараховані відповідачу три проценти річних за час прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 3585 гривень 91 копійку та інфляційні втрати в розмірі 72160 гривень 48 копійок.

Статтею 785 ЦК України передбачено право вимагати сплати неустойки у розмірі подвійної плати на користування річчю (об'єктом лізингу), що складає 1139611 гривень 33 копійки.

Оскільки умовами договору поруки відповідач ОСОБА_2 поручився за виконання зобов'язань відповідача ТОВ «Ріал Істейт Бізнес Груп», тому вони мають нести солідарну відповідальність перед позивачем.

У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлений позов та просила його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом здійснення публікації в пресі.

Суд за згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 09 листопада 2012 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ТОВ «Ріал Істейт Бізнес Груп» було укладено договір про фінансовий лізинг № 00006148, додатком до якого були Загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу та Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів, що є невід'ємними частинами договору лізингу.

Об'єктом лізингу є транспортний засіб, зазначений у контракті. Детальна характеристика (індивідуалізація) об'єкту лізингу визначена сторонами в договорі лізингу, відповідно до якої ним є транспортний засіб типу Audi A8 Long 6.3 FSI (368kW), 2012 року виробництва, шасі № НОМЕР_2, двигун № НОМЕР_1

У відповідності з п.п. 3.1. та 3.2. Загальних умов лізингодавець прийняв на себе зобов'язання придбати у власність об'єкт лізингу, який був обраний відповідно до специфікації лізингоодержувачем та в повній мірі відповідає вимогам Лізингоодержувача. лізингоодержувач на власний розсуд здійснив вибір дилера-продавця, у якого ТОВ «Порше Лізинг Україна» придбало об'єкт лізингу.

Позивач передав об'єкт лізингу в користування під виплату лізингових платежів відповідачу.

Графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування) визначено, що перший лізинговий платіж підлягав сплаті 09 листопада 2012 року, а останній - 15 жовтня 2017 року. Чергові лізингові платежі сплачуються щомісячно на відповідну дату поточного місяця, що погоджена сторонами у Графіку.

Положеннями п. 6.3. Загальних умов встановлено, що лізингові платежі, інші платежі, а також будь-які інші платіжні зобов'язання, передбачені цим контрактом, розраховуються в Євро/доларах США (як обумовлено сторонами в контракті) на змінній основі та підлягають сплаті в українських гривнях за обмінним курсом, чинним на дату виставлення рахунку.

Відповідно ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з частинами 1-3 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Частиною 1 ст. 807 ЦК України предметом договору лізингу може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками, віднесена відповідно до законодавства до основних фондів.

У ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Частиною 1 ст. 2 цього Закону передбачено, що відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Таким чином, укладений між сторонами договір фінансового лізингу є за своєю правовою природою змішаним договором, який поєднує в собі ознаки договору купівлі-продажу із розстроченням платежу та договору найму майна.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частинами 1, 2 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

У ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивачем були виставлені відповідачу відповідні рахунки-фактури на оплату чергових (щомісячних) Лізингових платежів, які охоплюють лізингові періоди з липня 2014 року по жовтень 2014 року рік, які відповідач не сплатив, тому вимога про стягнення заборгованості в сумі 142051 гривню 81 копійку підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Пунктом 8.2. Загальних умов договору передбачено, що у випадку прострочення сплати платежу до лізингоодержувача застосовуються такі санкції: пеня у розмірі 10 % річних від вчасно невиплаченої суми за кожен день затримки до моменту повної виплати платежу (п. 8.2.1. Загальних умов); штрафні санкції за вимоги щодо сплати, надіслані ТОВ «Порше Лізинг Україна» (п. 8.3.1. цього контракту): еквівалент 15 доларів США за першу вимогу, еквівалент 20 доларів США за другу вимогу, еквівалент 25 доларів США за третю вимогу (якщо ТОВ «Порше Лізинг Україна» вирішить надіслати таку третю вимогу) (п. 8.2.2. Загальних умов).

Якщо лізингоодержувач, відповідно до п.п. 8.3. та 8.3.1. Загальних умов, прострочить оплату лізингового платежу протягом більш, ніж на 10 робочих днів, ТОВ «Порше Лізинг Україна» має право надіслати лізингоодержувачу першу вимогу щодо сплати в письмовій формі. Якщо лізингоодержувач не здійснить оплату протягом 7 (семи) робочих днів з моменту відправлення першої вимоги щодо сплати, позивач надсилає в такий же спосіб другу вимогу щодо сплати, яка продовжує строк здійснення оплати ще на 8 (вісім) робочих днів. У випадку, якщо лізингоодержувач не здійснить оплату у вказаний термін, лізингодавець має право направити лізингоодержувачу третю вимогу щодо сплати та відмовитися від контракту в односторонньому порядку, за пунктом 12.6.1. контракту. сторони погоджуються, що невиконання зобов'язань після надіслання другої вимоги щодо сплати означає, що лізингоодержувач не має наміру в подальшому виконувати свої зобов'язання за цим Контрактом.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем були направлені ТОВ «Ріал Істейт Бізнес Груп» вимоги щодо сплати, серед яких: перше нагадування про несплату від 17 вересня 2014 року, друге нагадування про несплату від 03 жовтня 2014 року та третє нагадування про несплату від 16 жовтня 2014 pоку (а.с. 35-37).

Вимога про стягнення 4391 гривню 71 копійку за складені та надіслані вимоги (нагадування про несплату) та пені в розмірі 11955 гривень 04 копійки підлягає задоволенню, оскільки розрахунок пені відповідає вимогам закону та ґрунтується на умовах контракту, укладеного між сторонами (п. 8.2. Загальних умов).

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У такому випадку ґрунтуються на законі і вимоги позивача про стягнення трьох процентів річних у розмірі 3585 гривень 91 копійки та інфляційних втрат в розмірі 72160 гривень 48 копійок.

Позивач просить стягнути 1252595 гривень 41 копійку завданих збитків, що складаються з суми матеріальних витрат (прямі збитки) та упущеної вигоди.

У абзаці 2 п. 13.1. Загальних умов сторони погодили, що якщо лізингоодержувач відмовляється від повернення або затримує повернення об'єкта лізингу ТОВ «Порше Лізинг Україна» має право вилучити (повернути) об'єкт лізингу без попередньої згоди лізингоодержувача у визначеному законодавством України порядку, у тому числі в примусовому порядку відповідно до виконавчого напису нотаріуса (п. 13.7. Загальних умов).

04 грудня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняк A.M. вчинено виконавчий напис стосовно повернення лізингоодержувачем - ТОВ «Ріал Істейт Бізнес Груп» на користь лізингодавця - ТОВ «Порше Лізинг Україна» об'єкта фінансового лізингу - автомобіля марки Audi A8 Long 6.3 FSI (368kW), 2012 року виробництва, шасі № НОМЕР_2, двигун № НОМЕР_1.

Державним виконавцем ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві винесено постанову від 07 листопада 2014 року про відкриття виконавчого провадження з повернення об'єкту лізингу.

23 січня 2015 року державним виконавцем ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві винесено постанову від про розшук майна боржника та зобов'язано ТОВ «Ріал Істейт Бізнес Груп» повернути законному володільцю об'єкт лізингу. Станом на 15 липня 2015 року об'єкт лізингу позивачеві не повернуто. Місцезнаходження його невідоме.

У п. 16.1. Загальних умов сторони погодили, що незалежно від завершення виконання цього контракту або проведення операцій, запланованих в рамках цього контракту, усі витрати та збитки (включаючи ті з них, що пов'язані з виплатою гонорарів за юридичні та фінансові консалтингові послуги), завдані у зв'язку з укладенням або виконанням цього контракту, а також операціями, запланованими в рамках виконання цього контракту, відшкодовуються стороною, яка завдала такі збитки.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

На підтвердження витрат з вилучення (повернення) об'єкта лізингу сторона позивача надала суду акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) та платіжні доручення на підтвердження оплати юридично-консультаційних послуг з повернення заборгованості та послуг по вчиненню дій з повернення майна.

Разом з тим, з цих документів не вбачається, які саме дії були вчинені в зв'язку з вилученням (повернення) об'єкта лізингу, в чому полягали такі дії та з чого складається їх вартість, тому вимоги в частині стягнення 33450 гривень (реальні збитки) не підлягають задоволенню в зв'язку з недоведеністю, а оплата витрат за вчинення виконавчого напису не передбачена умовами договору.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Вбачається, що під збитками слід розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов'язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним з видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Разом з тим, стороною позивача не надано належних доказів щодо отримання збитків. Фактично такі вимоги ґрунтуються лише на поясненнях сторони позивача та не підтверджують можливу реальність отримання доходів за звичайних обставин, тому вимога про стягнення 1219145 гривень 41 копійки також не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

Згідно з ч. 2 ст. 785 ЦК України якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Позивач зазначає, що лізинговий платіж фактично відповідає платі за користування об'єктом лізингу, тому за період з листопада 2015 року по липень 2015 року відповідач має сплатити неустойку в розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення - в розмірі 1139611 гривень 33 копійки

Суд вважає, що така вимога не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Укладеним між сторонами договором та Загальними умовами, що є його від'ємною частиною, передбачено відповідальність, зокрема, і по сплаті пені, проте пеня в розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення договором не передбачена.

Ґрунтуються на законі й вимоги позивача про стягнення суми позову солідарно з усіх відповідачів з огляду на наступне.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Забезпеченням виконання ТОВ «Ріал Істейт Бізнес Груп» своїх зобов'язань по договору є порука ОСОБА_2, який виступив поручителем, що підтверджується умовами поруки, зазначеними у договорі про фінансовий лізинг від 09 листопада 2012 року (а.с. 15).

За умовами договору ОСОБА_2 підтвердив, що несе солідарну відповідальність за виконання зобов'язань лізингоодерждувача на підставі або у зв'язку з цим договором про фінансовий лізинг та його невід'ємними частинами, а також Загальними комерційними умовами внутрішнього фінансового лізингу, розрахунків для лізингових платежів/Графіком покриття виплат та витрат лізингових платежів (Планом відшкодування).

За таких обставин, кошти підлягають стягненню з відповідачів солідарно.

З огляду на наведене, позов підлягає частковому задоволенню.

З урахуванням часткового задоволення позову, на підставі ст. 88 ЦПК України, стягненню з на користь позивача підлягає по 1170 гривень 72 копійки з кожного відповідача.

Керуючись статтями 6, 22, 202, 509, 526, 530, 536, 610, 611, 623, 628, 638, 806, 807, 1048, 1214 ЦК України, статтями 1, 2, 7 Закону України «про фінансовий лізинг», статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218, 223-226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріал Істейт Бізнес Груп», ОСОБА_2 про стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріал Істейт Бізнес Груп» та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» заборгованість по лізинговим платежам у розмірі 142051 гривню 81 копійку, штрафні санкції за складені та надіслані вимоги (нагадування про несплату) в розмірі 4391 гривню 71 копійку, пеню за прострочення виконання зобов'язання в розмірі 11955 гривень 04 копійки, три проценти річних у розмірі 3585 гривень 91 копійку, інфляційні втрати в розмірі 72160 гривень 48 копійок.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріал Істейт Бізнес Груп» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» 1170 гривень 72 копійки судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» 1170 гривень 72 копійки судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: