Справа № 372/117/14-ц Головуючий у І інстанції Зінченко О. М.
Провадження № 22-ц/780/5977/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 47 23.11.2016
УХВАЛА

Іменем України

23 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Верланова С.М., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря: Дрозда Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання спільною сумісною власністю незавершеного будівництва та стягнення грошової компенсації в порядку поділу спільного майна подружжя,-

встановила :

у січні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до Обухівського районного суду Київської області з вищезазначеним позовом, доповнивши позовні вимоги, просила в порядку поділу спільного майна подружжя визнати право власності та виділити відповідачу усі конструктивні елементи, будівельні та оздоблювальні матеріали та обладнання, які були використані в процесі будівництва житлового будинку з наддвірними спорудами, стягнути з відповідача на користь позивача 2306493грн. грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги вказала, що 27 січня 2001 року між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований відділом РАГС Печерського РУЮ у м. Києві, та видано свідоцтво про шлюб серії І-БК №116202.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19.10.2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27.02.2013 року, шлюб між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 розірвано.

Ведення спільного господарства подружжям було припинено 29.05.2012 року.

За час шлюбу позивачем та відповідачем було спільно збудовано двоповерховий житловий будинок мансардного типу загальною площею 205,3кв.м., літній будинок для відпочинку, встановлено огорожу та ворота, благоустроєно земельну ділянку за адресою: Київська область, Обухівський район, село Підгірці, Садове товариство «Мрія», ділянка №116 (кадастровий номер 0:03:019:0028, площа 0,059га.).

Відповідач умисно за час шлюбу не здав цей будинок в експлуатацію, щоб здати цей будинок в експлуатацію вже після розірвання шлюбу як своє особисте майно та позбавити позивача права на цей будинок.

На час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем зареєстровано новий шлюб з ОСОБА_4, на яку було оформлено право власності на вказаний будинок.

Попри це ОСОБА_2 і надалі несе витрати по обслуговуванню будинку, що свідчить про фактичне перебування будинку у його володінні.

Просила визнати об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 усі конструктивні елементи, будівельні та оздоблювальні матеріали та обладнання, які були використані в процесі будівництва житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Київська область, Обухівський район, село Підгірці, Садове товариство «Мрія», ділянка №116 (кадастровий номер 0:03:019:0028, площа 0,059га.). В порядку поділу спільного майна подружжя виділити ОСОБА_2 усі конструктивні елементи, будівельні та оздоблювальні матеріали та обладнання, які були використані в процесі будівництва житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Київська область, Обухівський район, село Підгірці, Садове товариство «Мрія», ділянка №116 (кадастровий номер 0:03:019:0028, площа 0,059га.). Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на усі конструктивні елементи, будівельні та оздоблювальні матеріали та обладнання, які були використані в процесі будівництва житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Київська область, Обухівський район, село Підгірці, Садове товариство «Мрія», ділянка №116 (кадастровий номер 0:03:019:0028, площа 0,059га.).

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 23 вересня 2016 року позов задоволено.

Визнано об'єктом права спільної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 усі конструктивні елементи, будівельні та оздоблювальні матеріали та обладнання, які були використані в процесі будівництва житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Київська область, Обухівський район, село Підгірці, Садове товариство «Мрія», ділянка №116 (кадастровий номер 0:03:019:0028, площа 0,059 га.). Виділено ОСОБА_2 усі конструктивні елементи, будівельні та оздоблювальні матеріали та обладнання, які були використані в процесі будівництва житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: Київська область, Обухівський район, село Підгірці, Садове товариство «Мрія», ділянка №116 (кадастровий номер 0:03:019:0028, площа 0,059 га.). Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 2306493грн. грошової компенсації замість її частки позивача у праві спільної сумісної власності на конструктивні елементи, будівельні та оздоблювальні матеріали та обладнання, які були використані в процесі будівництва житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: Київська область, Обухівський район, село Підгірці, Садове товариство «Мрія», ділянка №116 (кадастровий номер 0:03:019:0028, площа 0,059га.). Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 6890 гривень.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на його незаконність та необґрунтованість, ухваленого з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 вересня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що будь яких доказів того факту, що надані для дослідження експерту ОСОБА_5 фотоматеріали відповідають саме будівництву, яке самочинно проводилося сторонами за адресою: Київська область, с. Підгірці, Садове товариство «Мрія», ділянка 116 кадастровий номер :03:019:0028 у висновку експерта відсутні.

Також, надані для дослідження товарні чеки не містять прізвища платника, яке б співпало з прізвищами сторін по справі.

Крім того, апелянт, стверджує, що в матеріалах експертного висновку №1-08/2012 будівельно технічного експертного дослідження проведеного експертом ОСОБА_5 не міститься будь яких відомостей про виконанні роботи та сплачені за це кошти сторонами за будівництво у вищезазначеній адресі, лише проекти документів та роздруківки рахунку.

Апелянт, вважає, що предметом експертного дослідження та встановлення вартості будівництва був інший обєкт нерухомості, адже суду першої інстанції було надано копію технічного паспорту на будівлю загальною площею 248,8кв.м, а в позовній заяві загальна площа самовільного будівництва складає 205,3кв.м.

Просив скасувати рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 вересня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач та відповідач з 2001 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

З метою будівництва будинку придбали у 2010 році земельну ділянку за адресою: Київська область, Обухівський район, село Підгірці, Садове товариство «Мрія», ділянка №116 (кадастровий номер 0:03:019:0028, площа 0,059га.).

Як випливає із матеріалів справи, а саме свідоцтва про право власності на нерухоме майно, садовий будинок за адресою Київська область, Обухівський район, село Підгірці, Садове товариство «Мрія», ділянка №116 на час розгляду справи судом першої інтонації перебував у власності дружини відповідача на час розгляду справи ОСОБА_4

Згідно листа Обухівської дільниці Васильківської філії експлуатації газового господарства особовий рахунок по адресі с. Підгірці, садове товариство «Мрія», буд. №16 оформлений на ОСОБА_2

Також, встановлено, що рішенням Обухівського районного суду від 24 липня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково визнано правом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 усі конструктивні елементи, будівельні та оздоблювальні матеріали та обладнання, які були використані в процесі будівництва житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Київська область, Обухівський район, село Підгірці, Садове товариство «Мрія», ділянка №116 (кадастровий номер 0:03:019:0028, площа 0,059га.). В решті позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 18 березня 2015 року рішення Обухівського районного суду та Апеляційного суду Київської області було скасовано, а справу направлено для нового розгляду Обухівським районним судом. При цьому касаційним судом констатовано правильність рішень Обухівського районного суду та Апеляційного суду Київської області в частині визнання спільним майном подружжя конструктивних елементів, будівельних та оздоблювальних матеріалів та обладнання, які були використані в процесі будівництва житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Київська область, Обухівський район, село Підгірці, Садове товариство «Мрія», ділянка №116 (кадастровий номер 0:03:019:0028, площа 0,059га.), водночас встановлено, що при вирішенні судами питання поділу даного майна та присудження Позивачці половини їх вартості, судами попередніх інстанцій не вірно застосовано норми матеріального права.

Згідно з Висновком №1-08/2012 від 02.08.2012 року будівельно-технічного експертного дослідження на час припинення ведення спільного господарства вищезазначений будинок з надвірними спорудами було добудовано та облаштовано на 99,99%.

За результатами експертного дослідження встановлено: загальна вартість будівельних матеріалів, інженерних комунікацій та обладнання використаного під час будівництва будинку та інфраструктури на 31.12.2011 року становить: 1 504 493 (один мільйон п'ятсот чотири тисячі чотириста дев'яносто три) гривні, вартість будівельних робіт на 31.12.2011 року, без врахування матеріалів, становить: 988 500,65 (дев'ятсот вісімдесят вісім тисяч п'ятсот одну) грн.; загальна вартість будівництва на 31.12.2011 року - 2 492 994 (два мільйони чотириста дев'яносто дві тисячі дев'ятсот дев'яносто чотири) грн.

Відповідно до ухвали Обухівського районного суду Київської області від 06 жовтня 2015 року для зясування обставин, що мають значення для справи була призначена судово-будівельна експертиза.

Висновком експерта №54/10 від 08.06.2016 року встановлено, що вартість будівництва обєкту, а саме вартість усіх конструктивних елементів, будівельних та оздоблювальних матеріалів та обладнання будинку за адресою: Київська область, Обухівський район, село Підгірці, Садове товариство «Мрія», ділянка №116 (кадастровий номер 0:03:019:0028, площа 0,059 га.) становить 4612985 грн. Відповідно вартість 1/2 частини будівництва складає 2306493 грн.

Як випливає із ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 18 березня 2015 року судами попередніх інстанцій вірно вирішено справу в частині визнання незавершеного будівництвом будинку об'єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та визнання права Позивачки на 1/2 частки у спільному сумісному майні подружжя.

Крім того, встановлено, що за час шлюбу позивачем та відповідачем було спільно збудовано двоповерховий житловий будинок мансардного типу загальною площею 205,3кв.м., літній будинок для відпочинку, встановлено огорожу та ворота, благоустроєно земельну ділянку за адресою: Київська область, Обухівський район, село Підгірці, Садове товариство «Мрія», ділянка №116 (кадастровий номер 0:03:019:0028, площа 0,059 га.).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з обставин укладення відповідачем нового шлюбу, здійснення витрат по утриманню будинку за адресою: Київська область, Обухівський район, село Підгірці, Садове товариство «Мрія», ділянка №116, та прийшов до висновку про неможливість поділу вказаного будинку в натурі. Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, а саме: інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №67893690 від 12.09.2016, копії витягу з ЄДР МВС України 0-480044690, копії свідоцтва про право власності на житло від 24 вересня 1993 року суд першої інстанції вважав, що припинення права власності позивача - ОСОБА_3 та присудження їй грошової компенсації з боку відповідача - ОСОБА_2 також не становитиме надмірний тягар для відповідача.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та узгоджуються з вимогами чинного законодавства .

Відповідно до ст.331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

У відповідності до ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Верховний Суд України у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», зазначає, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

В силу статей 69,70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Оскільки будівництво недобудованого будинку розпочато за час шлюбу, то такий будинок може бути визнаний обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

При поділі майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, в разі, якщо речі є неподільними, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини четверта, пята статті 71 СК України).

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України.

Положеннями статті 365 ЦК України передбачено підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні: частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Тобто для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Отже, присудження грошової компенсації одному із подружжя у спільному сумісному майні подружжя із одночасним припиненням його права власності на частку у власності можливе виключно за умови внесення іншим членом подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Як випливає із матеріалів справи ОСОБА_3 просила визнати за нею право власності у спільному сумісному майні подружжя та призначити їй грошову компенсацію за 1/2 частки. Таким чином, факт припинення права власності у спірних правовідносинах відсутній.

З огляду на ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. На момент припинення шлюбних відносин право власності на спірний будинок зареєстровано не було, будинок з надвірними спорудами було добудовано та облаштовано на 99,99 % що підтверджуються висновком №1-08/2012 від 02.08.2012 року будівельно-технічного експертного дослідження.

У силу положень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року за №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» суди мають враховувати, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ОСОБА_5.

За позовом дружини, членів сім'ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд вправі провести поділ незакінченого будівництвом будинку, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами.

При неможливості поділу незакінченого будівництвом будинку суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з врахуванням конкретних обставин залишити його одній із сторін, а іншій присудити грошову компенсацію.

Відповідно до частини 4 статті 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Крім того, ж колегія суддів бере до уваги, правову позицію, викладену у Постанові Верховного Суду України від 13 січня 2016 року у справі №6-2925цс15 відповідно до якої судом було розяснено питання усунення розбіжностей застосування положень статей 364 та 365 Цивільного кодексу України. Зокрема, Верховним Судом України вказано випадки, коли співвласник майна бажає позбутися належної йому частки в спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації вартості належної йому частки та визнання за останніми права власності на все майно регулюються ст.364 ЦК України.

Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Крім того, доводи на які посилається відповідач в апеляційні скарзі, стосовно того, що він не зможе сплатити грошову компенсацію частки позивача у праві спільної сумісної власності на конструктивні елемент, будівельні та оздоблювальні матеріали та обладнання спростовується наступним.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 14 березня 2013 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 липня 2012 року скасовано та постановлено нове, яким: позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання права власності задоволено частково.

У порядку поділу майна подружжя виділено у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 кожному по ? частині наступного майна: - автомобіль TOYOTA RAV 4 державний номерний знак АА 9509АІ 2004 року; земельна ділянка площею 0,0650 га, що розташована на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області, Садове товариство «Арсеналець -6» (державний акт серія ЯЖ № 677485 від 30.09.2010 року); земельну ділянку площею 0,0587 га, що розташована на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області, Садове товариство «Арсеналець - 6» (державний знак серія ЯЖ № 677484 від 30.09.2010 року); земельну ділянку площею 0,0510 га, що розташована на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області (договір купівлі продажу від 05.09.2007 року); земельну ділянку площею 0,0290 га, що розташована на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області (договір купівлі продажу від 05.09.2007 року); земельну ділянку площею 0,0200 га, що розташована на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області СТ «Арсеналець - 6» (договір купівлі продажу від 05.09.2007 року); земельну ділянку площею 0,0370 га, що розташована на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області СТ «Арсеналець - 6» (договір купівлі продажу від 05.09.2007 року); земельну ділянку площею 0,0190 га, що розташована на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області СТ «Арсеналець - 6» (договір купівлі продажу від 05.09.2007 року); нежилих приміщень з № 1 по № 13 (групи приміщень 175) (в літері А) за адресою: м. Київ, проспект Науки, 30 загальною площею 185,6 кв.м (договір купівлі продажу від 02.08.2010 року); автомобіль НОМЕР_1 2007 року; земельну ділянку площею 0,059 га, що розташована на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області, Садове товариство «Мрія» (номер ділянки 116); земельну ділянку площею 0,0736 га, що розташована на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області СТ «Арсеналець - 6» (договір купівлі продажу від 13.07.2007 року) (т. 1 а.с. 9-12).

Крім того, з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкт № 67893690 випливає, що у ОСОБА_2 перебуває у власності майно: - нежитлове приміщення № 1Б, з № 6 по № 11 (групи приміщень № 175) (в.літ.А), обєкт житлової нерухомості, загальною площею (кв.м.): 92.8 за адресою м. Київ, проспект Науки, будинок 30, приміщення 175; нежитлове приміщення в частині приміщення №№ 1-20, обєкт житлової нерухомості, загальною площею (кв.м): 246.7, за адресою м. Київ, вулиця Залки Мате, будинок 1/12А, приміщення 13 та квартира, обєкт житлової нерухомості загальною площею (кв.м): 63.6, житлова площа (кв.м.): 39.7 за адресою АДРЕСА_1 (т.5 а.с.97-98).

Згідно із статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Законним і обґрунтованим відповідно до ст.213 ЦПК України є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного зясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Тому, викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, відповідно до ст.303 ЦПК України, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді