АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1327/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу Горячківська Л.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоМіщенка С. В.
суддівСіренка Ю. В., Пономаренка В. В.
при секретаріКолеснику Я. В.

з участю відповідача ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_7, позивачів ОСОБА_8, ОСОБА_9 та їх представника ОСОБА_10,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_8, ОСОБА_9 до ОСОБА_6, ФООП "ОСОБА_6" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2016 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_6, ФООП "ОСОБА_6" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Тоді ж позивачі звернулися до суду і з заявою про забезпечення позову, в якій просили:

- накласти арешт на нерухоме майно будинок ОСОБА_6, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1;

- накласти арешт на транспортний засіб - комбайн д.н.з. НОМЕР_1, що зареєстрований на ім'я ОСОБА_6 та належить ФООП «ОСОБА_6».

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 березня 2016 року заяву про забезпечення позову було задоволено.

Накладено арешт на житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_6

Накладено арешт на транспортний засіб - комбайн д.н.з. НОМЕР_1, що зареєстрований на ім'я ОСОБА_6 та належить ФООП «ОСОБА_6».

Не погодившись з даною ухвалою суду у квітні 2016 року ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги тим, що загальна сума позову 200 000 грн., в т.ч. 100 000 грн. - відшкодування моральної шкоди. Жодних доказів про спричинення позивачам моральної шкоди в матеріалах справи не міститься. Судовий розгляд по суті не розпочинався. А вжиті заходи забезпечення позову не є співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки суд навіть не обмежив арешт майна в межах заявлених вимог.

Також апелянт наголошує, що право власності на будинок по АДРЕСА_1, на який оскаржуваною ухвалою накладено арешт, наразі не оформлено згідно вимог чинного законодавства, судом не було перевірено факт належності вищевказаного будинку на праві власності апелянту, у ньому апелянт проживає зі своєю дружиною ОСОБА_11, яка фактично й є власником даного будинку, тому фактично було накладено арешт на майно третьої особи, чим порушено право власності цієї особи.

Крім того в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали вказано, що «невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробить неможливим виконання можливого рішення суду по даній справі, оскільки відповідач може розпорядитись житловим будинком по вул. Республіканській, 47 в с. Дмитрушки Уманського району та відчужити його на користь інших осіб». Однак в резолютивній частині даної ухвали суд вказує інший об'єкт нерухомості - будинок по АДРЕСА_1.

Також за твердженнями апелянта накладення арешту на транспортний засіб - комбайн, д.н.з. НОМЕР_1, який апелянт використовую у своїй господарській діяльності, обмежить його можливість як господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном, оскільки на час виконання польових робіт він укладає договір оренди комбайну з іншими господарюючими суб'єктами і це є основним джерелом його доходу, а однією з умов укладення таких договорів є відсутність застави чи арешту транспортного засобу.

Апелянт просить суд:

- ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 березня 2016 року про забезпечення позову - скасувати;

- постановити нову ухвалу, якою в задоволенні заяви позивачів ОСОБА_8, ОСОБА_9 та представника позивача ОСОБА_10 про забезпечення позову про накладення арешту на нерухоме майно - будинок по АДРЕСА_1 та на транспортний засіб - комбайн д.н.з. НОМЕР_1 - відмовити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність, обґрунтованість ухвали судді суду першої інстанції, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз'яснено, що за змістом ч. 1 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду).

У п. 4 цієї є Постанови зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Ч. 1 ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 7 ст. 153 ЦПК у разі постановлення ухвали без повідомлення особи, щодо якої просять вжити заходи забезпечення позову, копія ухвали надсилається особі, щодо якої вжито заходи забезпечення позову, негайно після її виконання.

З матеріалів справи вбачається, що між сторона є спір майнового характеру загальна сума позову 200 000 грн., тому суд дійшов до правильного висновку, що не забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та на транспортний засіб - комбайн д.н.з. НОМЕР_1, що зареєстрований на ім'я ОСОБА_6 могло б спричинити утруднення виконання можливого рішення суду.

Дана ухвала відповідає вищезазначеним вимогам закону. Забезпечуючи позов суд не порушив вимоги ст.152 ЦПК України як щодо способу забезпечення, так і щодо співмірності виду забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.

Відповідач та його представник під час апеляційного розгляду не підтвердили жодними доказами свої вимог і заперечень, не надавши підтверджуючі документи про правовий статус та належність арештованого будинку, про вартість арештованого майна та докази про можливі перешкоди в здійсненні підприємницької діяльності приватного підприємця у зв'язку з застосованими заходами забезпечення позову щодо комбайну.

Застосовані судом з метою забезпечення позову заборони щодо арешту майна не передбачає протиправного позбавлення прав апелянтів щодо володіння ним, а є тимчасовим запобіжним заходом, що передбачений ЦПК України.

Посилання ж апелянта на порушення судом норм процесуального права, без зазначення відповідних доказів та обставин, не знаходять свого підтвердження в матеріалах справи. А наявна в мотивувальній частині ухвали неправильне зазначення адреси будинку, про яке вказує відповідач, можливо усунути, шляхом внесення виправлення описки в дану ухвалу судом, що її постановив.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Тому, за встановлених обставин, колегія суддів підстав для скасування ухвали не вбачає, у зв'язку з чим ухвалу суду першої інстанції належить залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312,314, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 березня 2016 року - відхилити.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_8, ОСОБА_9 до ОСОБА_6, ФООП "ОСОБА_6" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :