15.06.2016 227/1310/16-ц
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2016 року м.Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого - судді Хоменко Д.Є.
при секретарі Малашко С.В.
за участю позивача не зявився
представник позивача не зявився
відповідач не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовом Чуйкова Віктора Олександровича до ТДВ «ОП «Шахта Путилівська» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку, індекс інфляції та моральну шкоду,-
У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТДВ «ОП «Шахта Путилівська» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку, індекс інфляції та моральну шкоду.
Позовні вимоги мотивував тим, що 01.12.2013 року наказом №533 від 29.11.2013 р. його перевели на роботу машиністом підземних установок 2 р. з повним робочим днем в шахті.
Позивач вважає дії відповідача незаконними, у зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача нараховану, але не виплачену йому суму заробітної плати та середній заробіток за період затримки розрахунку, індекс інфляції та моральну шкоду.
Позивач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив.
Представник позивача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час, дату та місце слухання справи повідомлявся через оголошення у газеті «Урядовий курєр» №110 від 11.06.2016р., про причини неявки не повідомив тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі ст.224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини, та відповідні ним правовідносини.
Судом встановлено, що позивач з 15.05.2007 р. працював у ДП ДЕК ВП «шахта Путилівська» електрослюсарем 4 роз. підземним з повним робочим днем в шахті. 26.06.2011 р. ДП «шахта Путилівська» реорганізована шляхом приєднання до ТДВ «ОП «шахта Путилівська». 01.08.2014 р. позивач був звільнений з підприємства за власним бажанням в звязку з виходом на пенсію по віку та виплатою вихідної допомоги в розмірі одного середньомісячного заробітку, згідно з ст.38 КЗпП України, наказ №316 від 01.08.2014р., що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці позивача. (а.с.8).
Нарахування середнього заробітку розпочинає свій перебіг з наступного дня за днем звільнення тобто з 02.08.2014р.
Позивачем надано копії розрахункових листів за період з січня 2014р. по квітень 2014р., в яких зазначено, що борг за ДП «шахта Путилівська» перед Чуйковим В.О. на кінець місяця за січень 2014 р. складає 4362,12 грн., за лютий 2014 р. 4028,59грн., за березень 2014р.- 3962,67грн., за квітень 2014р.- 4525,93грн. (а.с.9). Розрахункові листи з травня 2014р. по день звільнення позивачу підприємством не надавалися.
Згідно розрахунку заробітна плата за березень 2014р. становить 3962,67грн. та квітень 2014р. становить 4525,93 грн. нарахована зарплата за два місяці складає 8488,60грн.: 42 робочі дні=202,11 грн. середньоденна зарплата за робочі дні двох останніх місяців.
Як вбачається з матеріалів справи з 02 серпня 2014р. по 31 березень 2016р.(день звернення до суду) за час затримки розрахунку пройшло 608 днів, таким чином заборгованість по заробітній платі складає: 608 (днів затримки) x 202,11 грн.(середньоденна з/п) = 122 882,59 грн.
Судом встановлено, що позивачу на теперішній час не виплачено заробітну плату.
Відповідно до ст.43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищене законом.
Згідно ст.47 КЗпП України, передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені ст. 116 КЗпП України.
Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.
Згідно з ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Передбачений ч.1 ст.117 КЗпП України, обовязок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.
Відповідно до ст.95 КЗпП України, заробітна плата підлягає індексації у встановленому законом порядку. Індексація провадиться відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, передбачені ст.116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Така правова позиція закріплена у висновках Верховного Суду України, викладених в постанові від 29.01.2014 року в справі № 6-144ц13.
Відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобовязані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.
Як встановлено судом відповідач нарахував, але не виплатив позивачу при звільненні заробітну плату. Станом на 15.06.2016 р. заробітна плата не виплачена, а тому суд вважає, що за період з 02 серпня 2014 р. по 31 березень 2016 р. на користь позивача з відповідача підлягає до стягнення середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 122 882,59 грн. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.
У відповідності до листа Верховного Суду України №62-97р. від 03.04.97 індекс інфляції з серпня 2014р. по березень 2016р. становить: ін.інф. за 2014 рік (100,8х102,9х102,4х101,9х103,0)х інд.інф. за 2015 рік (103,1 х 105,3 х 110,8 х 114,0 х 102,2 х 100,4 х 99,0 х 99,2 х 102,3 х 98,7 х 102,0 х 100,7) х інд.інф. за 2016 рік (100,9 х 99,6 х 101,0) =162,16%
Отже, індекс інфляції за час затримки виплати заборгованості із заробітної плати в сумі 8488,60 грн. з 02 серпня 2014 року по 31 березня 2016 року становить: (8488,60грн. х 162,16%/100%)= 4558,37грн.
Судом було відкореговано розрахунки позивача, зазначені ним у позовній заяві, оскільки у них він посилається на розмір його заробітної плати у червні і липні 2014 року, але не надає суду жодного підтверджуючого документу щодо вказаних періодів праці, на противагу цьому, суд здійснював розрахунки по заборгованості із заробітній платі та індексу інфляції за час затримки виходячи з періодів березня і квітня 2014 року, розрахункові листки по яких, додані до позовної заяви (а.с.9).
Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні.
Оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження заподіяння йому моральних страждань внаслідок дій чи бездіяльності відповідача, тому у задоволенні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди слід відмовити за безпідставністю та недоведеністю такої.
Зважаючи на вищевикладене, а також враховуючи, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт, що станом на день розгляду справи підприємство не виплатило заробітну плату позивачу, то до примусового стягнення з відповідача підлягає невиплачена заробітна плата в сумі 8488,60грн., середній заробіток за період затримки 122 882,59 грн., а також індекс інфляції 4558,37грн., що разом становить 135 929,56 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог суд відмовляє, зважаючи на вищевикладені обґрунтування.
Згідно ст.88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог позивача, тобто (135929,56 грн. х 100%/ 149334,97грн.) = 8,97%, (100% - 8,97%) = 91,03% (частка задоволених позовних вимог), що у грошовому еквіваленті складає (91,03% х 1493,34грн. /100) = 1359,38грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 47, 116, 117, 232, КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про оплату праці», ст.ст. 10, 57-60, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-
Позов Чуйкова Віктора Олександровича до ТДВ «ОП «Шахта Путилівська» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку, індекс інфляції та моральну шкоду- задовольнити частково.
Стягнути з ТДВ «ОП «Шахта Путилівська»(ЄРДПОУ 36253019) на користь Чуйкова Віктора Олександровича нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 8488,60грн. (вісім тисяч чотириста вісімдесят вісім гривень 60 коп.) і середній заробіток за період затримки розрахунку за період з 01 серпня 2014 року по 31 березня 2016 року в сумі 122 882,59 грн.(сто двадцять дві тисячі вісімсот вісімдесят дві гривні 59 коп.), а також індекс інфляції у розмірі 4558,37 грн.(чотири тисячі пятсот пятдесят вісім гривень 37 коп.), а всього 135 929,56 грн.(сто тридцять пять тисяч девятсот двадцять девять гривень 56 коп.).
Стягнути з ТДВ «ОП «Шахта Путилівська»(ЄРДПОУ 36253019) на користь держави судовий збір в сумі 1359,38 (одна тисяча триста пятдесят девять гривень 38коп.).
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Добропільським міськрайонним судом Донецької області, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем протягом десяти днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Донецької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя Д.Є.Хоменко