Ухвала

іменем україни

21 вересня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Маляренка А.В., Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Брагинської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням шляхом виселення, вселення, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_9 - на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаним позовом, на обґрунтування якого посилався на те, що будинок з господарськими спорудами АДРЕСА_1 було надано його батькові - ОСОБА_10 - як спеціалісту педіатру Брагинівської сільської амбулаторії згідно з протоколом № 1 спільних зборів колгоспників колгоспу «Комуніст» Петропавлівського району Дніпропетровської області, якими було дозволено продаж будинку у власність за 50 % його балансової вартості. Його батько за життя не отримав технічної документації МБТІ та свідоцтва на право власності на цей будинок. Після смерті батька позивач впродовж тривалого часу знаходився на лікуванні, у цей час за рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2012 року його визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а право власності на спірний будинок визнано за Брагинською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області. У період розгляду апеляційної скарги позивача на зазначене рішення суду власником будинку була ОСОБА_5 відповідно до договору купівлі-продажу від 01 квітня 2013 року, укладеного між Брагинською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області та ОСОБА_5 Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2013 року рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2012 року скасовано, у задоволенні позову Брагинської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області було відмовлено. У зв'язку з цим договір купівлі-продажу від 01 квітня 2013 року, укладений між Брагинською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області та ОСОБА_5, порушує житлові права позивача як члена сім'ї головного користувача і фактично власника спірного будинку, позбавляє його права на користування житловою площею у будинку, в якому він зареєстрований на законних підставах і який є його єдиним місцем проживання. Тому ОСОБА_4 просив визнати недійсним договір купівлі-продажу від 01 квітня 2013 року, укладений між Брагинською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області та ОСОБА_5, привести сторони у первісний стан, усунути перешкоди у користуванні спірним житловим будинком шляхом виселення ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та вселити ОСОБА_4

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2016 року рішення районного суду змінено в частині обґрунтування відмови у задоволенні позову.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_9 - просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, районний суд дійшов висновку про те, що ним не надано достатніх доказів на підтвердження факту родинних відносин з померлим ОСОБА_10 та невірно обрано спосіб захисту своїх прав шляхом оскарження договору купівлі-продажу спірного будинку, стороною якого він не був.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині обґрунтування відмови у задоволенні позову, апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 60, 212, 303, 304 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, правильно виходив із недоведеності та необґрунтованості позовних вимог про захист права позивача на проживання в спірному будинку.

На підставі наявних у справі доказів апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що батько позивача - ОСОБА_10 - не набув права на подальше проживання в спірному будинку, так само не набули права на подальше проживання в цьому будинку і інші особи, які проживали разом із ОСОБА_10, оскільки крім факту реєстрації в спірному будинку та постановлення на військовий облік за місцем реєстрації, інших доказів про проживання позивача у будинку суду не надано.

Крім того, правильними є висновки апеляційного суду про те, що відсутні підстави вважати покупця ОСОБА_5 недобросовісним набувачем, оскільки відсутня особа, яка є власником спірного нерухомого майна, чиї б права були порушені.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків апеляційного суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Отже, рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим, ухваленим із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для його скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України воно підлягає залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_9 - відхилити.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2015 року у незміненій частині та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

А.В.Маляренко

І.К. Парінова