Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Подрєзова Г. О. ,

при секретарі Александрова А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Білоцерківського району Київської області про визнання права в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай);

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 міської ради Білоцерківського району Київської області про визнання права на спадкове майно, а саме на земельну частку (пай) , площею 3,00 га, розташовану на території ОСОБА_2 міської ради Білоцерківського району Київської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала ОСОБА_3, померлому 19.10.2004р. При цьому послався на те, що підставою відмови йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену земельну частку (пай) є те, що відсутні правоустановчі документи на підтвердження належності спадкодавцю земельної частки (паю). Посилаючись на те, що іншим шляхом він не може набути права на спадкове майно у вигляді земельної частки (паю), а тому просив суд визнати за ним право на спадкове майно - в порядку спадкування за законом.

В судовому засіданні представник позивача за договором позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 міська рада Білоцерківського району Київської області в судове засідання представника не направила, хоч про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Надала до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов визнала в повному обсязі. При цьому, у відзиві на позов, наданий до суду відповідачем, відповідач пояснив, що батько позивача ОСОБА_3 дійсно був членом КСП «Прогрес» і йому згідно з рішенням Білоцерківської районної ради від 27.08.1996р. №198 та списком працюючих була виділена земельна частка (пай) в розмірі 3,0га, розташована в межах ОСОБА_2 міської ради Білоцерківського району. В зв»язку з тим, що оригінал сертифікату був втрачений, а видача дублікату сертифікату на земельну частку (пай) не передбачена законом, а тому позивачу було роз»яснено його право на звернення до суду.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення .

В судовому засіданні було встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті його батька ОСОБА_3, який помер 19.10.2004р., що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

В судовому засіданні було також встановлено, що на ім.»я помрлого ОСОБА_3 згідно з розпорядженням Білоцерківської районної державної адміністрації від 27.08.1996року № 198 «Про затвердження науково технічної документації по паюванню сільськогосподарських угідь, переданих у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам Білоцерківського району», було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) в КСП «Прогрес» м. Узин, розміром частки 3,08га, вартість земельної частки (паю) 1776,0грн.

Так, в у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) про видачу сертифікату на земельну частку (пай) на ім»я ОСОБА_3 внесений запис від 20.12.1996року з зазначенням номеру виданого сертифікату ВК № 0103922.

Крім цього, судом встановлено, що згідно з довідкою Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради Білоцерківського району від 07.10.2015року № 421 згідно схеми розміщення , земельна ділянка, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва громадянам власникам земелььних часток (паїв) в межах ОСОБА_2 міської ради Білоцерківського району під №12 площею 3,00га , належить ОСОБА_3.

Відповідно до копії спадкової справи № 477/2015 до майна померлого 19.10.2004року ОСОБА_3 з заявою про прийняття спадщини звернувся син померлого ОСОБА_1, 10.03.1991р.н., інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 не має.

Суд, враховуючи норму ч. 4 ст.1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків встановлених ч.ч.2-4 ст. 1273 цього Кодексу.

Таким чином, судом було встановлено, що на час відкриття спадщини -19.10.2004року позивач був неповнолітнім (13років), а тому вважається, що спадщина ним була прийнята.

Згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.10.2015р. державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 19.10.2004р. на земельну частку (пай) , що знаходиться в межах ОСОБА_2 міської ради Білоцерківського району, з тих підстав, що у позивача відсутні правоустановлюючи документи на земельну частку (пай).

Суд, при вирішенні спору, виходить з наступного.

Згідно статті 328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із право чинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав , їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) , до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 цього Кодексу до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Позивач є таким, що прийняв спадщину після смерті свого батька, на ім»я спадкодавця був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) від 20.12.1996року ВК № 0103922, який на цей час втрачений, звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачу йому свідоцтва про право на земельну частку (пай) після смерті спадкодавця ОСОБА_3, але йому було відмовлено у видачі такого свідоцтва. Суд враховує і те, що згідно з п. 11 постанови № 7 від 30.05.2008 року Пленуму Верховного суду України « Про судову практику у справах про спадкування» - при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Тобто, суд приходить до висновку, що в даному випадку є законні підстави для визнання за позивачем права власності на майно в порядку спадкування з законом, оскільки відсутні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, а тому вимоги позивача підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст..ст. 15,60,212-215, 223 ЦПК України, ст.ст. 182, 328, 1216,1218,1223 ЦК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай), площею 3,08га, розташовану в межах ОСОБА_2 міської ради Білоцерківського району Київської області, що належала ОСОБА_3, померлому 19.10.2004року на підставі сертифікату КВ 0103922 виданому 20.12.1996року на підставі розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації від 27.08.1996 року №198.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_4