Справа №490/5744/14-ц 04.07.2016 04.07.2016 04.07.2016
Провадження №22-ц/784/1599/16
Справа №490/5744/14-ц
Провадження № 22ц/784/1599/16 Головуючий у 1-ї інстанції Батченко О.В.
Категорія 44 Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О.О.
У Х В А Л А

Іменем України

4 липня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої: Ямкової О.О.,

суддів: Колосовського С.Ю., Локтіонової О.В.,

із секретарем: Богуславською О.М.,

за участю: відповідачки - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»

(далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна»)

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 6 травня 2016 року

за його позовом

до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах

та інтересах малолітньої ОСОБА_3,

ОСОБА_4

про виселення ,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року ПАТ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення із квартири АДРЕСА_1, яка є предметом іпотеки, та на яку звернуто стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 6 травня 2016 року у задоволенні позову ПАТ «ОТП Факторинг Україна» відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ПАТ «ОТП Факторинг Україна», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалите нове, яким його вимоги як кредитора задовольнити.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідачка вважає доводи скарги необґрунтованими.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

При вирішенні справи, судом встановлено, що за рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 1 листопада 2011 року на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на підставі кредитного договору № МL-400/059/2008 з позичальниці ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_5 стягнуто у солідарному порядку 478 777 грн. 80 коп. кредитної заборгованості. За виданими виконавчими листами рішення суду не виконано.

У подальшому, на підставі звернення позивача 18 лютого 2014 року приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис на іпотечному договорі, за яким 8 травня 2008 року ОСОБА_2 передала в іпотеку належне їй майно - квартиру АДРЕСА_1 За написом звернуто стягнення на предмет іпотеки, реалізація якого не відбулася.

24 березня 2014 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» направило відповідачам письмову вимогу про виселення, яка ними отримана не була.

Установивши такі факти, суд на виконання вимог ст. ст. 214, 215 ЦПК України в достатньому обсязі визначився із характером спірних правовідносин та правовими нормами, що підлягають застосуванню, звернув увагу на положення статей 39, 40 Закону України «Про іпотеку» та частину 2 статті 109 ЖК УРСР й дійшов обґрунтованого про відмову у задоволені позову.

З такими висновками суду можна погодитись, враховуючи положення частини 4 статті 9 ЖК УРСР, у відповідності до яких ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше з підстав і порядку, передбачених законом.

Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців.

Разом з тим, частиною 1 статті 40 цього ж Закону зазначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок є підставою для виселення всіх мешканців. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечення іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено у рішенні суду.

За змістом вищезазначених норм особам, які виселяються з жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається тільки у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла (Постанова Верховного Суду України від 18 березня 2015 року у справі №6-39цс15).

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачка ОСОБА_2 набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку приватизації та отримання у дар, тобто не за рахунок кредитних коштів.

За такого, висновок місцевого суду щодо придбання квартири не за кредитні кошти є правильним, на підтвердження чого у справі наявні належні докази.

А тому, установивши у справі, що в іпотеку передано квартиру, право власності на яку набуто раніше, ніж отримані кредитні кошти, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність передбачених законом підстав для виселення мешканців із зазначеного будинку без надання їм іншого постійного житла.

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» пред'явлено такий позов про виселення іпотекодателя з усіма членами його родини без зазначення адреси іншого постійного жилого приміщення, яке повинно бути надано особам, що виселяються.

Інші доводи апеляційної скарги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не спростовують висновків місцевого суду, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення, ухваленого з додержанням вимог матеріального і процесуального права. В зв'язку з чим, апеляційна скарга в силу ч. 1 ст. 308 ЦПК підлягає відхиленню.

Керуючись статтями 303, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу «ОТП Факторинг Україна» відхилити, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 6 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуюча

Судді