22-ц/775/714/2016(м)
Категорія 50 Головуючий у 1-й інстанції Пантелєєв Д.Г.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

29 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Мироненко І.П.

суддів: Зайцевої С.А., Пономарьової О.М.

секретаря Гаркуші О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 р. ОСОБА_4 звернулася до суду з даним позовом посилаючись на те, що з серпня 2011 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, який було розірвано у жовтні 2015 року. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з нею. Позивач ОСОБА_4 просила понесені нею додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_6, які складаються: консультації лікарів і придбання ліків в сумі 871 грн. 18 коп.; заняття по розвитку дитини у сімейному центрі «Азбука для батьків» в сумі 4075 грн.; навчання англійській мові у ПП «ОСОБА_7П.», вартість якої разом з придбанням портфелю з необхідними підручниками склала 2150 грн.; оздоровлення дитини в сумі 6174 грн. 90 коп., а всього 13 271 грн., стягнути з відповідача ОСОБА_2 Вважає, що відповідач має нести ці витрати у повному обсязі, оскільки до досягнення дитиною 3-х років позивач не працювала і не мала можливості самостійно себе забезпечувати.

У червні 2016 року позивач уточнила позовні вимоги, вказавши, що з часу звернення до суду вона понесла додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_6, які включають в себе вартість затрат по зверненню за медичною допомогою, придбання ліків, вартість відвідування дитячого садка, відвідування занять в ліцейській групі та вивчення англійської мови, що загалом становить 14 792 грн. 16 коп., з яких 7396 грн. 08 коп. підлягають додатково стягненню з відповідача. Загалом позивач просила стягнути з відповідача на її користь 20 667 грн. 16 коп.

Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 липня 2016 року позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 частину додаткових витрат на утримання сина ОСОБА_8 в загальному розмірі 10 944 грн. 17 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, надала письмові заперечення, в яких просись апеляційну скаргу представника відповідача відхилити, а рішення суду залишити без змін, розгляд справи провести без її участі.

Відповідач ОСОБА_2, його представник ОСОБА_3, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявились, заяв про відкладення розгляду справи не надавали.

Відповідно до положень ч.2 ст.305 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу за відсутності осіб, що не зявились.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з 18 серпня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 27 квітня 2015 року.

15 вересня 2012 року у сторін народився син ОСОБА_8.

Рішенням Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 28 травня 2015 року з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнуто аліменти у розмірі ? частини всіх видів заробітку.

Крім того, рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 28 серпня 2015 року з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_10 на утримання сина ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, стягнуто аліменти у розмірі ? частини всіх видів заробітку; стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_10 у розмірі ? частини всіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття, тобто до 05 грудня 2017 року.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач придбавала медичні препарати та понесла інші додаткові витрати, у звязку з чим, відповідач має їй відшкодувати 10 9444 грн. 17 коп.

Проте, в повній мірі колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Згідно ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Аналіз положень ст.185 СК України дає підстави для висновку про те, що при вирішенні вимог про участь одного з батьків у додаткових витратах на дитину, суд має встановити реальне існування особливих обставин, які викликають необхідність таких витрат. Лише при наявності цих умов і їх встановленні можливе ухвалення рішення про стягнення таких витрат в конкретній сумі.

До особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у звязку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначаються за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення (ч.2 ст.185 СК України).

Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоровя, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ч.3 ст.185 СК України).

У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що участь у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Суд першої інстанції встановивши, що дитина хворіла, а позивач понесла витрати на її лікування, виходячи із принципу першочерговості інтересів дитини та обовязку відповідача брати участь у додаткових витратах на дитину, дійшов правильного висновку про стягнення додаткових витрат, що викликані хворобою.

Матеріали справи містять копії довідок медичних закладів з яких вбачається встановлені діагнози, призначені медичні процедури та лікувальні засоби (а.с. 80-84). Окрім того, позивачем надані копії товарних чеків та квитанцій (а.с.4, 65-66, 89), що свідчить про фактично понесені нею витрати на лікування дитини на загальну суму 2012 грн. 94 коп. (36,0 + 130,50 + 269,10 + 269,10 + 160,18 + 96,42 + 91,51 + 27,04 + 137,24 + 103,91 + 35,49 + 121,40 + 265,95 + 208,25 + 272,41 + 57,54). При цьому, рахунки-фактури містять не тільки найменування наданих послуг та ціну, а й відтиск штампу про їх оплату.

Законом передбачено, що як матір, так і батько дитини повинні приймати участь, окрім сплати аліментів, у додаткових витратах на дітей, які повязані з лікуванням, при цьому, не є обовязковим, що б це лікування було повязане з каліцтвом чи тяжким захворюванням.

Отже, доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними, оскільки витрати на лікування дитини зумовлені особливими обставинами, а саме, спрямовані на забезпечення її фізичного розвитку, тому колегія суддів погоджується з висновком суду про наявність правових підстав для стягнення з відповідача ? частини понесених витрат у сумі 1006 грн. 47 коп.

Разом з тим, позивач, маючи право на власний розсуд обирати медичний заклад, проте витрати, понесені у звязку з оплатою консультативних висновків лікарів по встановленню діагнозів (вітряна віспа, гостра інфекція верхніх дихальних шляхів, конюнктивіт), не є додатковими витратами на дитину у розумінні вимог правової норми ст.185 СК України.

Відповідно до ст.10 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони зобовязані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч.1 ст.60 ЦПК України), крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

З урахуванням таких вимог закону, саме на позивачу ОСОБА_4 покладено процесуальний обовязок довести, що нею понесені додаткові витрати на дитину, які викликані особливими обставинами, у звязку із проходженням навчання дитини у травні-вересні 2015 року у сімейному центрі «Азбука для батьків» у сумі 4075 грн.; у вересні 2015 року навчання англійській мові з придбанням портфелю з необхідними підручниками на суму 2150 грн.; англійській мові (ОСОБА_12), згідно наданих квитанцій жовтень 2015 року, з грудня 2015 року по травень 2016 року, на загальну суму 6650 грн.; навчання у дитячому садку (ліцейна група) жовтень-грудень 2015 року у сумі 700 грн.

Проте, в суді першої інстанції позивач не надала доказів на підтвердження того, що витрати повязані з вивчення іноземної мови були викликані особливими обставинами в розумінні ст.185 СК України. Не було надано таких доказів і до суду апеляційної інстанції.

З урахуванням конкретних обставин справи, сам по собі вступ малолітньої дитини, ІНФОРМАЦІЯ_3, на навчання до такого навчального закладу не може безумовно свідчити, що витрати, повязані з навчанням в ньому (вивчення іноземної мови) викликані особливими обставинами, зокрема, розвитком здібностей дитини і виникненням у звязку з цим обовязків у батька брати у них участь.

Матеріали справи свідчать і сторони на це не посилалися в своїх поясненнях, що питання навчання дитини на платній основі, безпосередньо з батьком дитини не узгоджувалось.

Що стосується витрат позивача на оплату за відвідування дитиною дошкільного навчального закладу, то ці витрати на дитину не є додатковими, що викликані особливими обставинами, зокрема, розвитком здібностей дитини.

Враховуючи, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що нею були понесені додаткові витрати на дитину, які викликані особливими обставинами, у суду не було правових підстав для стягнення цих сум з відповідача відповідно до ст.185 СК України.

Вимоги щодо стягнення витрат на оплату харчування у дитячому садку згідно наданих квитанцій на суму 1635 грн. 90 коп. задоволенню не підлягають з огляду на те, що по своїй суті вони не є додатковими витратами у розумінні ст.185 СК України, оскільки не повязані особливими обставинами, зумовленими певними якостями дитини, її стану здоровя чи іншими винятковими ситуаціями, а є поточними витратами на забезпечення основних життєвих потреб дитини.

Також не підлягають задоволенню вимоги щодо відшкодування витрат по оплаті відпочинку в туристично-оздоровчому комплексі «Пересип» Запорізької області у сумі 6174 грн. 90 коп., оскільки путівка та квитанція про оплату виписані на імя ОСОБА_13 (а.с.8-9).

Позивач будь-яких доказів на підтвердження того, саме нею були понесені витрати за перебування сина ОСОБА_5 разом з ОСОБА_13 у оздоровчому комплексі «Пересип», суду першої інстанції не надала. Не було надано таких даних і до суду апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач вже сплачує позивачу аліменти на утримання сина, що його майновий стан змінився, він сплачує аліменти на утримання другої неповнолітньої дитини та його матері, є неспроможними і не є підставою для відмови у задоволенні позову.

Також колегією суддів не приймаються до уваги і заперечення позивача ОСОБА_4 щодо невідповідності даних про доходи ОСОБА_2 за період з листопада 2015 року по липень 2016 року, оскільки надана нею довідка про доходи стосується періоду з липня 2015 року по жовтень 2015 року, включно.

Відповідно до положень ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні, стягненню з відповідача ОСОБА_2 додаткових витрат на утримання дитини, що викликані її хворобою, у сумі 1006 грн. 47 коп., а в решті заявлених вимог ОСОБА_4 слід відмовити, у звязку з чим, апеляційна скарга представника відповідача підлягає задоволенню частково.

Враховуючи, що позов було подано до суду у жовтні 2015 року, суд першої інстанції вірно визначив розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

В и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 липня 2016 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_14 на користь ОСОБА_4 додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у сумі 1006 (одна тисяча шість) грн. 47 коп.

В задоволені решти заявлених вимог ОСОБА_4 відмовити.

В частині стягнення судового збору рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.П. Мироненко

Судді: С.А. Зайцева

ОСОБА_15