Провадження №2/155/931/16
Справа №155/1566/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2016 року місто Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого Чонки В.В.,

за участю секретаря Федонюк О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до Смолявської сільської ради Горохівського району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до відповідача Смолявської сільської ради Горохівського району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно, а саме: на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 від 15 квітня 1997 року.

Мотивує свій позов тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його прабаба ОСОБА_3. Позивач є єдиним спадкоємцем майна померлої за законом, прийняв спадщину шляхом спільного проживання, однак оформити спадщину в нотаріальному порядку не може, так як відсутні будь-які правовстановлюючі документи на спадкове майно. Просить визнати його право власності на спадкове майно.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, однак в своїй заяві до суду позов підтримав повністю, просить визнати його право власності на спадкове майно, а справу слухати у його відсутність.

Представник відповідача - Смолявської сільської ради Горохівського району Волинської області - в судове засідання не з'явився, однак в своїй заяві до суду позов визнав повністю, не заперечує щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно. Справу просить слухати у його відсутність.

Враховуючи, що в дане судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснювалося.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.527 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до ст.548 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Відповідно до ст.549 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно з свідоцтвом про смерть ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Довідкою Смолявської сільської ради №656 від 25 жовтня 2016 року стверджується, що спадкоємцями майна за законом після смерті ОСОБА_3 є її правнук ОСОБА_1, тобто позивач. Останній вступив у фактичне володіння майном до шести місяців шляхом спільного проживання. Заповіт ОСОБА_3 в сільській раді не посвідчувався.

З відповіді Горохівської державної нотаріальної контори вбачається, що після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 спадкова справа не заводилася.

З сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 від 15 квітня 1997 року вбачається, що ОСОБА_3 належала земельна частка відповідних розмірів.

З відповіді приватного нотаріуса від 03 листопада 2016 року вбачається, що ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього та одночасно роз'яснено йому про необхідність звернення до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Аналогічна думка викладена в роз'ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Суд вважає, що неможливість позивача отримати свідоцтво про право на спадщину є порушенням його права власності, оскільки унеможливлює визнання такого права з боку держави перед іншими суб'єктами цивільних та інших правовідносин.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже, судом встановлено, що позивач після смерті прабаби ОСОБА_3 прийняв спадщину, а тому, суд вважає, що слід встановити право власності по спадкуванню за законом ОСОБА_1 на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 від 15 квітня 1997 року.

Керуючись ст.ст.10, 60, 197, 212, 215 ЦПК України, ст.392 ЦК України, ст.ст.527, 529, 548, 549 ЦК УРСР, п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування», суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 від 15 квітня 1997 року.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Волинської області через Горохівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: /підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя Горохівського районного суду В.В. Чонка