Справа № 297/116/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2016 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого Ільтьо І. І.,

при секретарі Куні О. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Берегово цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до виконавчого комітету Берегівської міської ради про визначення часток у спільній сумісній власності та визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до виконавчого комітету Берегівської міської ради про визначення часток у спільній сумісній власності та визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування заявлених вимог позивачі зазначили, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 23 грудня 1999 року, виданого згідно розпорядження комісії по приватизації житла виконкому Берегівської міської ради народних депутатів від 23.12.1999 р. за №805-ГЖ, житлова квартира №5, яка знаходиться за адресою: м. Берегове по вул. Сечені Іштвана, 65, належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та членам її сімї: ОСОБА_4 та ОСОБА_1.

29 вересня 2000 року померла одна із співвласників квартири ОСОБА_4, після смерті якої відкрилася спадщина на частку квартири. Право спадкувати на частку квартири як спадкоємець першої черги отримала її дочка ОСОБА_3, яка прийняла, однак не оформила право на свою частку у житловій квартирі, оскільки померла 23 грудня 2014 року. Право спадкувати, як спадкоємці першої черги за законом, отримали її діти ОСОБА_1 та ОСОБА_2. ОСОБА_1 на бажаючи спадкувати спадщину після смерті матері, згідно заяви, яка посвідчена 02.04.2015 р. приватним нотаріусом, відмовився від свого права спадкувати спадщину в користь ОСОБА_2, а остання склала заяву про прийняття спадщини.

При зверненні позивачів до приватного нотаріусу із проханням оформити належним чином спадщину, їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частки вказаної квартири, оскільки відповідно до правовстановлюючого документу вказана квартира належить співвласникам на праві спільної сумісної власності без визначення та конкретизації часток, тому оформлення спадку можливе лише після виділення часток у спільному майні, що унеможливило оформлення спадщини в позасудовому порядку та не дає можливості власникам квартири належним чином реалізувати гарантовані законодавством права.

В судове засідання, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не зявилися, відповідно до поданої через канцелярію суду спільної заяви, позовні вимоги підтримали повністю та просили розглянути справу за їх відсутності.

Представник відповідача виконавчого комітету Берегівської міської ради, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, відповідно до поданої до суду заяви, просив розглянути справу за його відсутності за наявними в справі документами.

Суд, перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивачі посилалися, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності виникає з підстав, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Із змісту ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вбачається, що державою визнаються права на нерухоме майно, які виникли до набрання чинності цим законом, якщо реєстрація прав чи їх обтяжень, була проведена відповідно до законодавства, що діяло на час виникнення такого права.

Згідно із п.16 «Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України за №396 від 16.12.2009р. на виконання вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», передача квартир у приватну власність оформляється свідоцтвом про право власності, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.

Таким чином, суд констатує, що ОСОБА_3 та членам її сімї: ОСОБА_4 та ОСОБА_1, на праві спільної сумісної власності належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується відповідним свідоцтвом про право власності на житло від 23 грудня 1999 року, виданого згідно розпорядження комісії по приватизації житла виконкому Берегівської міської ради народних депутатів від 23.12.1999 р. за №805-ГЖ (а.с. 19).

Матеріалами справи також підтверджується, що 29.09.2000 року померла ОСОБА_4 (співвласник квартири), яка заповітного розпорядження не залишила. Право спадкувати на частку квартири як спадкоємець першої черги отримала її дочка ОСОБА_3, яка прийняла, однак не оформила право на свою частку у житловій квартирі, оскільки померла 23 грудня 2014 року. Єдиними спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 є її діти ОСОБА_1 та ОСОБА_2. ОСОБА_1 на бажаючи спадкувати спадщину після смерті матері, згідно заяви, яка посвідчена 02.04.2015 р. приватним нотаріусом, відмовився від свого права спадкувати спадщину в користь ОСОБА_2, а остання склала заяву про прийняття спадщини.

При зверненні позивачів до приватного нотаріусу із проханням оформити належним чином спадщину, їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частки вказаної квартири. Згідно із повідомлення наданого приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу ОСОБА_5, вбачається, що видати свідоцтво про право на спадщину неможливо, оскільки у правовстановлюючому документі на нерухоме майно не визначені частки у спільній сумісній власності.

Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків від спадкодавця (особи яка померла) до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається у день смерті спадкодавця, або оголошення його померлим, до складу спадщини входять всі права та обовязки спадкодавця, що належали йому за життя та не припинилися внаслідок його смерті, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах ст.ст.1218,1226 ЦК України.

На підставі ст.ст.1261,1268 ЦК України, ОСОБА_3 (донька спадкодавця) є спадкоємцем першої черги та вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки проживала разом із спадкодавцем на час його смерті та не відмовилась від спадщини на протязі строків передбачених в ст.1270 ЦК України. 23 грудня 2014 року остання померла, і право спадкувати, як спадкоємці першої черги за законом, отримали її діти ОСОБА_1 та ОСОБА_2. ОСОБА_1 на бажаючи спадкувати спадщину після смерті матері, згідно заяви, яка посвідчена 02.04.2015 р. приватним нотаріусом, відмовився від свого права спадкувати спадщину в користь ОСОБА_2, а остання склала заяву про прийняття спадщини. Наявність інших спадкоємців, в тому числі і тих, які за законом мали б право на обовязкову частку у спадщині, відповідно до ст.1241 ЦК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст.370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки їх майна, що є у спільній сумісній власності, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у справі спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено договором або законом.

З урахуванням встановлених судом обставин, які підтверджуються матеріалами справи, суд констатує, що позивачам у справі на праві спільної сумісної власності належить частка у вказаній квартирі, і їх частка, у спільному сумісному майні, може бути поділені на підставі ч.1 ст.372 ЦК України.

Виходячи з вищенаведеного суд вважає, що кожен з співвласників має рівні частини в квартирі, тобто кожному із співвласників, в тому числі і померлим ОСОБА_6 та ОСОБА_3 належить по 1/3 частині квартири №5 в м. Берегове по вул. Сечені Іштвана, буд. 65, Закарпатської області.

При цьому ОСОБА_2 належить 2/3 частки вказаної квартири (1/3 частки на підставі права на спадщину за законом та 1/3 частки від якої відмовився ОСОБА_1, а ОСОБА_2 згідно заяви прийняла спадщину).

В ст.61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

У разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.174 ЦПК України).

Відповідно до встановлених судом обставин у даній цивільній справі визнання позову відповідачем не суперечить вимогам закону та не порушує права та охоронювані законом інтереси третіх осіб, відтак позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є законним, обґрунтованим і підтвердженим відповідними доказами, і тому підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 174 ч.4, 197 ч. 2, 12-215 ЦПК України, п.1 ч. 2 ст. 16, ст.ст. 182, 328,355,370,372,1216,1218,1226,1261,1268 ЦК України, п.п.1,8,23 Постанови Пленуму ВС України «Про судову практику у справах про спадкування», суд,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Визначити частки у спільній сумісній власності - квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 71, 15 кв.м., яка складається з 3 кімнат, загальною площею 46, 8 кв.м, у тому числі 1-а кімната 19, 5 кв.м., 2-а кімната 14, 4 кв.м., 3-а кімната 12, 9 кв.м., кухні площею 12, 8 кв.м, комора 5, 9 кв.м., ванної кімнати 3, 9 кв.м., коридору 1, 75 кв.м. в таких розмірах:

- 1/3 частки за померлою ОСОБА_4, яка померла 29 вересня 2000 року в м. Берегове;

- 1/3 за померлою ОСОБА_3, яка померла 23 грудня 2014 року в м. Берегове;

- 1/3 частки за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати право власності на квартиру , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 71, 15 кв.м., яка складається з 3 кімнат, загальною площею 46, 8 кв.м, у тому числі 1-а кімната 19, 5 кв.м., 2-а кімната 14, 4 кв.м., 3-а кімната 12, 9 кв.м., кухні площею 12, 8 кв.м, комора 5, 9 кв.м., ванної кімнати 3, 9 кв.м., коридору 1, 75 кв.м. в таких розмірах:

- 1/3 частку за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканцем с. В. Бакта, вул. Гагаріна, 13/3, Берегівського району, Закарпатської області;

- 2/3 частки за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,мешканкою м. Берегове, вул. Розд. Мочолівська, 17, Закарпатської області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_7.