АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22ц/774/820/К/16 Головуючий в суді першої
Справа № 216/4842/13-ц інстанції - Бутенко М.В.
Категорія № 27 (1) Доповідач - Ляховська І.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2016 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Михайлів Л.В.,

із секретарем - Петренко К.І.,

за участю - представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 08 листопада 2013 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Баскетбольний клуб "Азовмаш" до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальності "Кривбасбаскет" про стягнення заборгованості за договорами безпроцентної позики,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Баскетбольний клуб "Азовмаш" (надалі - ТОВ "БК "Азовмаш") звернулось до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю "Кривбасбаскет" (надалі - ТОВ "Кривбасбаскет") із даним позовом, в якому просило суд стягнути солідарно з відповідачів на їх користь заборгованість за період з 01 січня 2013 року по 17 червня 2013 року в розмірі 8 394 401 грн. 25 коп., з яких: заборгованість за безпроцентною позикою - 7 933 000,00 грн., що еквівалентно 1 000 000,00 доларів США, пеня - 275 056,15 грн., збитки від інфляції - 15 986,00 грн. та 3% річних - 110 369,10 грн., а також судові витрати по справі. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 01 серпня 2011 року між ним та ТОВ «Кривбасбаскет» укладено договір безпроцентної позики б/н, відповідно до умов якого позикодавець - ТОВ "БК "Азовмаш" перерахував на поточний рахунок позичальника - ТОВ «Кривбасбаскет» грошові кошти в сумі 2 710 208,00 грн., що еквівалентно 340 000,00 доларам США, а позичальник зобов'язався повернути їх у розмірі, еквівалентному 340 000,00 доларів США в строк до 31 грудня 2012 року. Крім того, 25 серпня 2011 року між позивачем та ТОВ «Кривбасбаскет» укладено договір безвідсоткової позики № 2 кр, відповідно до умов якого позикодавець - позивач перерахував на поточний рахунок позичальника - ТОВ «Кривбасбаскет», грошові кошти в сумі 5 261 190,00 грн., що еквівалентно 660 000,00 доларів США, а позичальник зобов'язався повернути їх у розмірі, еквівалентному 660 000,00 доларів США, в строк до 31 грудня 2012 року. Загальна сума позики становить 7 971 398,00 грн., що на момент укладення договорів становило 1 000 000,00 доларів США. У забезпечення виконання зобов'язань за вказаними договорами 02 серпня 2011 року між ТОВ "БК "Азовмаш" та ОСОБА_3 укладено договір поруки, відповідно до умов якого, в редакції договору № 1 від 01 вересня 2011 року, яким внесено зміни до договору поруки від 02 серпня 2011 року, ОСОБА_3 поручився перед позивачем за виконання ТОВ «Кривбасбаскет» зобов'язань за вказаними договорами у повному обсязі. Однак відповідачі на теперішній час грошові кошти не повернули, взяті на себе зобов'язання не виконали.

Заочним рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 08 листопада 2013 року позовні вимоги ТОВ "БК "Азовмаш" задоволено, на його користь з ОСОБА_3 та ТОВ "Кривбасбаскет" стягнуто солідарно заборгованість за безпроцентною позикою в розмірі 8 394 401 грн. 25 коп. Вирішено питання щодо стягнення судових витрат по справі.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду та відмову у задоволені позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи. На його думку, судом помилково застосовано до спірних правовідносин штрафні санкції. Зокрема, зазначає, що судом не взято до уваги те, що інфляційні втрати поширюється на випадки прострочення грошового зобов'язання, яке визначено в договорі у гривні, а не в іноземній валюті. Крім того, вважає, судом не враховано, що договором не встановлено розмір відсотків, розмір яких в даному випадку визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Також зазначає, що суд належним чином не повідомив його про час та дату слухання справи та ухвалив рішення за його відсутності, чим позбавив можливості надати докази та заперечення проти позову. На його думку, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, однак такі вимоги ним від позивача отримані не були.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції відповідачі, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, не з'явились, у день розгляду справи колегією суддів представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 надала клопотання про відкладення розгляду справи через погіршення самопочуття та необхідність надання додаткових пояснень суду.

Такі додаткові письмові пояснення надані ОСОБА_4 апеляційному суду того ж дня.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Аналогічні положення закріплено й в статтях 1 - 11 ЦПК України.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у разі першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними.

Згідно з ч. 2 ст. 169 ЦПК України неявка представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи. За клопотанням сторони та з урахуванням обставин справи суд може відкласти її розгляд.

На думку колегії суддів, причини, зазначені представником відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, не можуть бути визнані поважними, оскільки не підтверджені доказами, неявка в судове засідання відповідачів та представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи, являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку відповідачів та представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Представник позивача ОСОБА_2 надав письмові заперечення проти апеляційної скарги, які підтримав в суді апеляційної інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що 01 серпня 2011 року між ТОВ «БК «Азовмаш» та ТОВ «Кривбасбаскет» укладено договір безпроцентної позики б/н, відповідно до умов якого позикодавець - ТОВ «БК «Азовмаш» передав позичальнику - ТОВ «Кривбасбаскет», грошові кошти у сумі 2 710 208,00 грн., що еквівалентно 340 000,00 доларів США, зі строком повернення до 31 грудня 2012 року (а.с. 7).

Крім того, 25 серпня 2011р. між між ТОВ «БК «Азовмаш» та ТОВ «Кривбасбаскет» укладено договір безпроцентної позики № 2 кр, відповідно до умов якого позикодавець - ТОВ «БК «Азовмаш» передав позичальнику - ТОВ «Кривбасбаскет», грошові кошти в сумі 5 261 190,00 грн., що еквівалентно 660 000,00 доларів США (а.с. 8).

У забезпечення виконання зобов'язань за вказаними договорами 02 серпня 2011 року між ТОВ "БК "Азовмаш" та ОСОБА_3 укладено договір поруки, відповідно до умов якого в редакції договору № 1 від 01 вересня 2011 року, яким внесено зміни до договору поруки від 02 серпня 2011 року, ОСОБА_3 поручився перед позивачем за виконання ТОВ «Кривбасбаскет» зобов'язань за вказаними договорами у повному обсязі (а.с. 9, 15).

Віповідно до п. 1 Договору поруки ОСОБА_3 поручився за повернення позивачу ТОВ «Кривбасбаскет» коштів у розмірі 7 971 398,00 грн, що еквівалентно 1 000 000 доларів США.

Вищевказаним договором передбачено, що в разі зміни курсу НБУ до долара США на дату повернення грошових коштів, сума буде корегуватися при розрахунках між сторонами, без укладання додаткового договору поруки, із розрахунку повернення суми у гривнях, яка має бути еквівалентна 1 000 000 доларів США.

Відповідно до п.п. 4.1. укладених між сторонами договорів, позичальник повинен повернути грошові кошти позикодавцю у строк до 31 грудня 2012 року.

Згідно з п.п. 5.4. договору безпроцентної позики № б/н від 01 серпня 2011р. та договору безпроцентної позики № 2 кр від 25 серпня 2011 року сума позики, що підлягає поверненню, еквівалентна 340 000,00 та 660 000,00 доларів США відповідно по курсу НБУ на день повернення.

Взяті на себе зобов'язання за договорами позики та поруки відповідачами не виконані.

Звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ "БК "Азовмаш" посилався на те, що в обумовлений у договорах строк відповідачі не повернули йому грошові кошти, у зв'язку з чим просив суд стягнути солідарно з них суму боргу за період з 01 січня 2013 року по 17 червня 2013 року у розмірі 7 933 000,00 грн., що еквівалентно 1 000 000,00 доларів США, пеню в сумі 275 056,15 грн., завдані інфляцією збитки в сумі 15 986,00 грн. та 3% річних в сумі 110 369,10 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, та стягуючи солідарно з відповідачів заборгованість в розмірі 8 394 401 грн. 25 коп., суд першої інстанції виходив із доведеності факту невиконання боржниками своїх зобов'язань за договорами безпроцентної позики та договором поруки та наявності підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов*язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Договір позики може бути оплатним, тобто таким, що передбачає сплату процентів за користування сумою позики, або безоплатним, якщо виконання позичальником зобов'язання обмежується поверненням боргу.

Правила щодо сплати процентів від суми позики містяться у статті 1048 ЦК України, згідно із частиною першою якої позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, у частині першій статті 1048 ЦК України, що має диспозитивний характер, установлена презумпція оплатності позики, яка діє за умов, якщо безоплатний характер відносин позики прямо не передбачений ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором.

Указане правило спрямоване на захист інтересів позикодавця у разі, якщо договором позики розмір процентів не визначений.

Випадки, коли договір позики вважається безоплатним, зазначені в частині другій статті 1048 ЦК України. Визначене вказаною нормою правило про безоплатність договорів позики є імперативним і не може бути змінене за погодженням сторін.

Таким чином, законом передбачено право позикодавця на одержання від позичальника суми позики та винагороди (процентів за користування позикою) у разі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року за № 6-36цс-14, винагорода для позикодавця встановлюється у формі процентів від суми, що надається у позику, розмір яких визначається сторонами в договорі позики, або, якщо такий розмір процентів не встановлений, він визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановленими договором (ч.1 ст.1049 ЦК України). Якщо інше не встановлено договором або законом (наприклад, якщо договір позики відповідає ознакам безпроцентного договору), позикодавець має право на одержання ще і процентів від суми позики. У разі коли договором не встановлено їх розмір, розмір процентів визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ст.1048 ЦК України).

Як убачається із матеріалів справи, у забезпечення виконання зобов'язань за договорами безпроцентної позики, укладеними між між ТОВ «Кривбасбаскет» ТОВ «БК «Азовмаш», 02 серпня 2011 року між ТОВ "БК "Азовмаш" та ОСОБА_3 укладено договір поруки, відповідно до умов якого, в редакцй договору № 1 від 01 вересня 2011 року, яким внесено зміни до договору поруки від 02 серпня 2011 року, ОСОБА_3 поручився перед позивачем за виконання ТОВ «Кривбасбаскет» зобов'язань за вказаними договорами у повному обсязі. Відповідачі зобов'язалися повернути позивачу грошові кошти у тій же сумі доларового еквіваленту станом на момент їх повернення.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов"язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов"язання боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Особи, які спільно дали поруки відповідають перед кредитором солідарно.

Як убачається із матеріалів справи, сторони узгодили, що договори позики є безпроцентними, позовні вимоги щодо стягнення процентів за користування позикою позивачем не заявлено.

Правильно встановивши обставини справи та з'ясувавши, що позичальник ТОВ «Кривбасбаскет» не виконує зобов'язання, взяті ним за договорами позики, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про солідарний обов'язок боржника та його поручителя ОСОБА_3 перед позивачем щодо повернення заборгованості за договорами позики та наявність підстав для стягнення з ОСОБА_3 боргу в розмірі 7 993 000,0 грн.

Висновок суду в цій частині відповідачем ОСОБА_3 не оскаржений.

Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу,

Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу входить до складу грошового зобов'язання і виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів.

Грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У ч. 3 ст. 510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Відтак, грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Відповідно до ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, то сума, що підлягає оплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Інфляція це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги (п. 2 Методологічних положень щодо організації статистичних спостережень за змінами цін (тарифів) на спожиті товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін, що затверджені наказом Державного комітету статистики України від 14 листопада 2006 року №519). Показником, який характеризує рівень інфляції, є індекс споживчих цін. Індекс споживчих цін характеризує зміни у часі загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Він є показником зміни вартості фіксованого набору споживчих товарів та послуг у поточному періодів порівнянні з базовим.

Оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті гривні, то норми ч.2 ст.625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначене договором у гривні, а не в іноземній валюті.

Як убачається із договорів безпроцентної позики та договору поруки, укладених між ТОВ «Кривбасбаскет» ТОВ «БК «Азовмаш», договори укладено в національній валюті - гривні із зазначенням зобов'язання відповідачів повернути позивачу грошові кошти у тій же сумі доларового еквіваленту станом на момент їх повернення. еквіваленту повернення коштів в іноземній валюті - доларах США.

Відтак, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача ОСОБА_3 три проценти річних від простроченої суми за період з 01 січня 2013 року по 17 червня 2013 року в сумі 110 369,10 грн., а також інфляційні втрати від знецінення національної валюти в сумі 15 986,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст.. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Відповідно до п.п. 6.1. договору безпроцентної позики № б/н від 01.08.2011р. та договору безпроцентної позики № 2 кр від 25 серпня 2011року сторонами погоджено, що при прострочені повернення позики позичальник сплачує відсотки в розмірі облікової ставки НБУ, виходячи з неповерненої суми за весь строк прострочення.

Крім того, відповідно до п. 3.2. договору поруки, укладеного між позивачем і відповідачем ОСОБА_3, у разі невиконання поручителем своїх зобов'язань за цим договором, останній сплачує позикодавцеві пеню за кожний день прострочення виконання зобов'язань, яка обчислюється в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який проводиться стягнення від суми невиконаного зобов'язання.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення неустойки в розмірі облікової ставки НБУ за період з 01.01.2013р. по 17.06.2013р.

Встановивши зазначене, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача ОСОБА_3 солідарно з боржником за договорами позики пеню в розмірі облікової ставки НБУ, яка становила 7,5% річних у період з 01.01.2013р. по 09.06.2013р. та 7,0% у період з 10.06.2013р. по 17.06.2013р., в сумі 275 056,15 грн.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_3 не містять підстав для її задоволення.

Так, посилання відповідача на те, що судом помилково застосовано до спірних правовідносин штрафні санкції, є безпідставним з огляду на положення ст.. 624 та 625 ЦПК, якими встановлено відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань.

Також безпідставними є доводи про те необґрунтоване стягнення з нього інфляційних втрат, оскільки судом установлено і убачається із укладених сторонами договорів позики та поруки, що позичальник взяв у борг грошові кошти в національній валюті та зобов'язався повернути їх також у національній валюті в розмірі, еквівалентному 1 000 000,00 доларів США за встановленим НБУ на момент повернення коштів курсом.

Посилання апелянта на неврахування судом того, що договором не встановлено розмір відсотків, розмір яких в даному випадку визначається на рівні облікової ставки Національного банку України, не може бути взятим до уваги, оскільки позивачем не заявлені позовні вимоги про стягнення процентів за користування позикою.

Також безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що суд належним чином не повідомив ОСОБА_3 про час та дату слухання справи та ухвалив рішення за його відсутності, чим позбавив можливості надати докази та заперечення проти позову.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_3 довіреністю від 06 квітня 2012 року строком на п'ять років надав повноваження на здійснення представництва його інтересів у даній справі ОСОБА_5 (а.с. 67), який належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить зворотне поштове повідомлення (а.с. 81, 86).

Відповідно до ч. 5 ст. 76 ЦПК України вручення судової повістки представникові особи, яка бере участь у справі, вважається врученням повістки і цій особі.

У зв'язку з цим колегія суддів вважає, що ОСОБА_3 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи судом першої інстанції.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Статтями 27, 31 ЦПК України встановлено, що особи, які беруть участь у справі, наділені широким колом цивільних прав і лише одним обов'язком - добросовісно здійснювати свої процесуальні права та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Як убачається із матеріалів справи, відповідач ОСОБА_3 був обізнаний про наявність в провадженні суду даної цивільної справи, про що свідчать зворотні поштові повідомлення про вручення ОСОБА_3 17серпня 2013 року (а.с. 33) та 19 вересня 2013 року (а.с. 38) копії позовної заяви та судових повісток.

У зв'язку з цим посилання апелянта на порушення його прав на його особисту участь при розгляді даної справи є безпідставними.

Посилання апелянта на те, що позикодавець не пред'являв до нього вимоги про повернення позики, спростовуються наявними у справі доказами про направлення 06 серпня 2013 року на адресу ОСОБА_3 письмової вимоги (вих.. № 45 від 05.08.2013р.) про повернення грошових коштів, яку відповідач не отримав і яка була повернута позивачу за спливом терміну зберігання (а.с. 17, 18, 19).

Додаткові письмові пояснення представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 також не можуть бути взятими до уваги, оскільки в них викладені підстави, не зазначені в апеляційній скарзі ОСОБА_3, у той час частиною першою статті 300 ЦПК України передбачено право особи, яка подала апеляційну скаргу, доповнити чи змінити її лише протягом строку на апеляційне оскарження.

Крім того, посилання ОСОБА_4 на неправильне об'єднання та розгляд в одному провадженні позовних вимог, що розглядаються за правилами різних видів судочинства (стосовно боржника ТОВ «Кривбасбаскет») не спростовують правильних висновків суду щодо необхідності стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за договорами позики.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим, апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню,

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскільки рішення суду в частині задоволення позовних вимог та стягнення солідарної заборгованості з другого відповідача - ТОВ «Кривбасбаскет» не оскаржено цим відповідачем, а відповідачем ОСОБА_3 у строк, встановлений для апеляційного оскарження рішення суду, не наведено підстав для скасування рішення суду в цій частині, колегія суддів не вдається в обговорення цієї частини судового рішення.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 08 листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : І.Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

Л.В.Михайлів