Справа № 482/278/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

18 квітня 2016 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Ітріна М.В., секретаря судового засідання Пазюк І.О., за участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому у судовому засіданні в залі суду м. Нова Одеса цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк (далі Банк) до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

29 лютого 2016 р. Банк звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 03.04.2007 р. між ним та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № NKXRRX05100086, відповідно до якого відповідачу надано кредит у розмірі 7 736,39 грн, зі сплатою 11,83 % на місяць від суми залишку, з датою кінцевого повернення боргу до 03.04.2009 року.

Вказали, що боржник зобовязаний був погашати борг у період з 25 по 30 число кожного місяця сумою не менше ніж 550,45 грн.

Зазначили, що строк прострочення тіла кредиту за період з 03.02.2011 року по 03.02.2016 року становить 1 825 днів, а боргу 4 768,21 грн, а отже сума боргу по відсоткам складає 33 937,73 грн.

З посиланням на ці обставини та статті 526, 527, 530, 599, 610, 612, 629, 631, 634, 638, 1050 і 1054 ЦК України просили стягнути вказану заборгованість по кредиту.

В судовому засіданні представник позивача цивільний позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні заявлені вимоги не визнав та просив в їх задоволенні відмовити. Спростовуючи вимоги вказав, що за рішенням суду від 2008 року борг за вказаним кредитом погашено водністю у тому ж році у порядку виконавчого провадження, а відтак, то справу слід закрити за п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України. Крім цього, наголошує, що за наявності боргу слід застосувати строки позовної давності, які необхідно рахувати з 2008 року, тобто з моменту повного виконання рішення суду.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, а в силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зі змісту положень ст. 1054 ЦК випливає, що банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК).

Як вбачається з матеріалів цієї справи, що 03 квітня 2007 р. між Банком та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № NKXRRX05100086, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в сумі 7 736,40 грн, зі сплатою 1,0 відсотку на місяць за його користування на суму залишку боргу, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 185,67 грн та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту в сумі 1 289,40 грн, на строк 24 місяці, тобто з кінцевим терміном повернення по 03 квітня 2009 року.

Боржник зобовязаний був щомісячно у період з 25 по 30 число погашати кредит за всіма його складовими сумою не менше ніж 550,45 грн.

Пунктом 4.2. Умов сторони погодились, що при порушенні своїх зобовязань процентна ставка становить 11,83 % в місяць розрахованих від суми залишку непогашеного боргу від кредиту.

В день укладення договору боржником була отримані грошові кошти, якими він користувався.

Банк стверджує, що відповідач свої зобовязання не виконав, а тому у межах пятирічного строку позовної давності, тобто у період з 03 лютого 2011 року по 03 лютого 2016 року утворився борг у сумі 33 937,73 грн, що складається із заборгованості по відсоткам нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту, що розраховувався з боргу по кредиту в розмірі 4 768,21 грн, яку помножено на розмір процентів ставки в день та на кількість боргових днів.

За правилами ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 17 березня 2008 року (справа № 2-350/2008 р., а. 17) частково задоволено вимоги Банку до ОСОБА_2, тобто відповідача в цій справі, про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором № NKXRRX05100086 від 03 квітня 2007 року.

Як вбачається зі змісту цього рішення судом стягнуто з ОСОБА_2 на користь Банку борг за кредитним Договором, що є предметом розгляду у цій справі, у загальній сумі 7 691,06 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 5 137,25 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 1 293,48 грн; заборгованості по комісії 1 114,02 грн, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 146,31 грн.

Відмовлено в частині стягнення боргу в сумі 2 000 грн, які відповідач добровільно сплатив під час розгляду справи.

Вказане рішення сторонами в апеляційній інстанції не оскаржувалось, і було звернуто Банком до примусового виконання.

24 червня 2008 року постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Новоодеського районного управління юстиції в Миколаївській області закінчено виконавче провадження у звязку з фактичним повним виконанням рішення суду від 17 березня 2008 року (справа № 2-350/2008 р., а. 20, 21, 22).

Таким чином, 24 червня 2008 року ОСОБА_2 у повному обсязі погасив борг перед Банком за спірним кредитним Договором, а відтак, то з вказаного часу зобовязання за цим Договором припинилися з приводу його повного виконання.

У цьому позові, що розглядається Банк просить стягнути з відповідача заборгованість по відсоткам нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 03 лютого 2011 року по 03 лютого 2016 року.

Проте, Банк не надав суду жодного допустимого та належного доказу щодо утворення боргу за тілом кредиту в сумі 4 768,21 грн, з якої проведено нарахування боргу по відсотках, ураховуючи те, що заборгованість по спірному кредитному Договору була повністю погашена відповідачем станом на 24 червня 2008 року.

Наданий Банком розрахунок боргу за вказаним кредитним Договором проводився з дня отримання кредиту, тобто без урахування погашеного боргу за рішенням суду від 17 березня 2008 року.

Крім того слід зазначити, що й надані Банком у цьому позові Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»(Стандарт) не відповідають тим Умовам, які діяли на час надання кредиту відповідачу, зокрема в частині збільшення терміну позовної давності (справа № 2-350/2008 р., а. 5).

За такого, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог Банку щодо стягнення з відповідача боргу по відсоткам за період з 03 лютого 2011 року по 03 лютого 2016 року.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити публічному акціонерному товариству комерційний банк „ПриватБанк у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по відсоткам нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту № NKXRRX05100086 від 03 квітня 2007 року за період з 03 лютого 2011 року по 03 лютого 2016 року у сумі 33 937,73 грн, як заявлені безпідставно.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий