Справа №223/901/15-ц
Провадження №2/223/35/2016
25 травня 2016 року місто Вугледар
Вугледарський міський суд Донецької області в складі:
судді Луньової О.Г.
секретар Швиденко О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Державний ощадний банк України» про дострокове повернення вкладу,
Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача проти позовних вимог заперечував в повному обсязі та просив суд у їх задоволенні відмовити з підстав, викладених у письмових запереченнях на позовну заяву. Відповідно до письмових заперечень представника відповідача банківська установа заперечує з тих підстав, що 09.09.2015 року позивач не зявився до установи банку для отримання вкладу, не зазначив розрахунковий рахунок, на який просив перерахувати гроші. Тому вина банку у неповерненні вкладу відсутня, а тому немає підстав для задоволення позову.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Суд, взявши до уваги вимоги позивача, письмові заперечення представника відповідача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги письмові пояснення сторін по справі, приходить до наступних висновків.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до п. 2.4. зазначеного договору, сума початкового вкладу не менше 500 гривень 00 копійок.
Згідно п. 1.2 вказаного договору, процентна ставка за депозитом встановлюється в розмірі 16 % річних.
Відповідно до п. 4.1. зазначеного договору, цей договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором.
Відповідно до п. 4.2. зазначеного договору, цей договір вважається припиненим і рахунок закривається з моменту виплати банком вкладнику всієї суми депозиту та нарахованих процентів за ним.
Відповідно до п. 3.4.2. зазначеного договору, про намір вилучення з Рахунку всієї суми Депозиту або його частини до закінчення строку дії Договору Вкладник зобовязаний письмово повідомити Банк про дату та розмір вилучення коштів з Рахунку не менш ніж за 5 (пять) робочих днів до дня вилучення.
Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського внеску незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.
Отже, відповідач зобов'язаний повернути суму вкладу на першу вимогу вкладника, а відмова від такої видачі є неправомірною.
У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.
Згідно із частинами 1, 2 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.
Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.
Відповідно до змісту ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд.
Згідно із ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.
Як вбачається із п. 1 ч. 3 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», залучення у вклади (депозити) коштів від фізичних осіб належить до банківських послуг.
Пунктом 1.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 року № 516 передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.
У відповідності до пунктів 13, 17, 19, 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб; належна якість товару, роботи або послуги - властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах і нормативних документах, та умовам договору із споживачем.
За таких обставин суд приходить до висновку про поширення на відносини між сторонами положень Закону України «Про захист прав споживачів».
Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, зокрема, на захист своїх прав державою, належну якість продукції та обслуговування, відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону, звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.
Таким чином, оскільки банк не виконав свого обов'язку з виплати процентів на вклад, на час фактичного повернення вкладу 12 квітня 2016 року, вказані суми коштів слід стягнути з відповідача на користь позивача в судовому порядку.
Європейський суд з прав людини у справі ZOLOTAS ПРОТИ ГРЕЦІЇ (No 2) зазначив наступне: "Суд зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки.
Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності.
Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом.
Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело прав".
Відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності позивачу, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст. 5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції.
Таке порушення виявилося в наступному: у ст. 1 Протоколу № 1 вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Цей же принцип закріплено і в ст. 41 Конституції України.
Проте, в порушення цих норм, позивач позбавлений права користуватися своїм майном. В даному випадку його майном є грошові кошти, які відповідач отримав від позивача на умовах строковості та платності, та до цього моменту не повернув
Стосовно позовних вимог позивача щодо стягнення з відповідача на його користь відсотків за умовами договору № 142924604 від 09.04.2014 року за період з 16.01.2015 року до 09.09.2015 року в сумі 2608,22 грн.; трьох відсотків річних від простроченої суми грошового зобовязання в сумі 443,84 грн.; збитків позивача від інфляції за час затримки повернення суми депозиту з 09.09.2015 року до 12.04.2016 року в сумі 1316,87 грн., суд приходить до висновку про їх часткове задоволення.
Як вже зазначалося вище відповідно до п. 3.4.2. договору, Вкладник зобовязаний письмово повідомити Банк про дату та розмір вилучення коштів з Рахунку не менш ніж за 5 (пять) робочих днів до дня вилучення.
Згідно із поштовим повідомленням заява ОСОБА_1 про повернення всієї суми депозиту та відсотків за ним отримана банком 08.09.2015 року. Таким чином, датою повернення депозиту є 16.09.2015р. (08.09.2015 року дата повідомлення плюс пять робочих днів), а не 09.09.2015 р., як це зазначено у позовній заяві та у розрахунках збитків позивача від інфляції за час затримки повернення суми депозиту та трьох відсотків річних від простроченої суми грошового зобовязання. Відповідно, розрахунковим періодом для нарахування зазначених виплат є термін з 16.09.2015 р. до 12.04.2016 р.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Як встановлено вище відповідач, на час звернення позивача до суду, мав невиконані зобов'язання за договором банківського вкладу.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Пунктом 18 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року роз'яснено, що за змістом ст. 552, ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання.
Така правова позиція підтверджується й практикою Верховного Суду України (постанови ВСУ № 6-1891цс15 від 11 листопада 2015 року, № 6-36цс15 від 10 червня 2015 року, № 6-39цс13 від 29 травня 2013 року, № 6-140цс13 від 25 грудня 2013 року, № 6 247цс14 від 28 січня 2015 року).
Коментарем зазначених норм права встановлено, що зобов'язальні правовідносини, що можуть бути віднесені до грошових, досить різноманітні. Вони можуть бути частиною інших оплатних зобов'язань (наприклад: обов'язок покупця сплатити гроші за придбаний товар, обов'язок наймача оплатити користування майном, тощо), а можуть мати самостійний характер (відносини позики, кредиту, банківського вкладу та подібне).
Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру встановлена в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Враховуючи зазначене з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви майнового характеру в розмірі 551,20 грн.
Керуючись ст. 22, 41, 42, 55, 64 Конституції України, ст. 509, 526, 610, 611, 612, 625, 633, 1058, 1059, 1060, 1212 ЦК України, ст. 19, 22 Закону України «Про захист прав споживача», постановами Верховного Суду України № 6-1891цс15 від 11 листопада 2015 року, № 6-36цс15 від 10 червня 2015 року, № 6-39цс13 від 29 травня 2013 року, № 6-140цс13 від 25 грудня 2013 року, № 6-247цс14 від 28 січня 2015 року, ст. 10, 11, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ПАТ «Державний ощадний банк України» про дострокове повернення вкладу задовольнити частково.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 індекс інфляції за період з 16.09.2015 року по 12.04.2016 року в сумі 725 грн. (сімсот двадцять пять) грн. 20 коп.; 3 % річних від суми своєчасно не повернутої суми вкладу - 431 (чотириста тридцять одна) грн. 51 коп.; відсотки за умовами договору за період з 16.01.2015 року по 09.09.2015 року в сумі 2608 (дві тисячі шістсот вісім) грн. 22 коп.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства « Державний ощадний банк України» на користь держави судовий збір в сумі 551, 20 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційної інстанції через Вугледарський міський суд Донецької області.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Вугледарського
міського суду Донецької області ОСОБА_2