Справа №483/1864/15-ц 02.03.2016 02.03.2016 02.03.2016
Провадження №22-ц/784/611/16
Справа №483/1864/15-ц Головуючий у суді 1-ій інстанції ОСОБА_1
Провадження №22-ц/784/611/16 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

2 березня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої: Ямкової О.О.,

суддів: Колосовського С.Ю., Локтіонової О.В.,

із секретарем: Гордійчук С.С.,

за участю: представника позивачки - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

Комунального підприємства «Очаківводоканал»

(далі - КП «Очаківводоканал»)

на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 січня 2016року

за позовом

ОСОБА_4

до КП «Очаківводоканал»

про стягнення заробітної плати

ВС Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернулася з позовом до КП «Очаківводоканал», вимоги за яким збільшила та просила про стягнення на її користь заробітної плати в розмірі 16 378 грн. 62 коп..

Позивачка зазначала, що з 1 травня 2012 року по 2 липня 2015 року працювала на посаді оператора очисних споруд та її заробітна плата мала визначатись з дотриманням мінімальних гарантій, встановлених колективним договором та галузевими угодами у сфері житлово-комунального господарства, а саме з застосуванням коефіцієнтів 1.2 та 1.35 до мінімальної заробітної плати, встановленої законом.

Посилаючись на те, що відповідач не виконував вимоги угод та обчислював заробітну плату без застосування цих коефіцієнтів, що призвело до штучного заниження розміру оплати праці, ОСОБА_4 просила стягнути недоплачену заробітну плату за весь час роботи за період з 1 травня 2012 року по 1 липня 2015 року.

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 січня 2016 року позов задоволено, ухвалено про стягнення з КП «Очаківводоканал» на користь ОСОБА_4 16 378 грн. 62 коп. заробітної плати з урахуванням відрахувань та 487 грн. 20 коп. судового збору на користь держави.

В апеляційній скарзі КП «Очаківводоканал», посилаючись на порушення судом норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення скасувати, та ухвалити нове, про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до статті 21, частини 2 статті 97 КЗпП України, частини 1 статті 15 Закону України «Про оплату праці» умови оплати праці працівнику встановлюються трудовим договором, колективним договором, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Статтею 4 Закону України «Про оплату праці» визначені джерела коштів на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, та госпрозрахункових підприємств.

Госпрозрахункові підприємства, відповідно до статті 15 Закону України «Про оплату праці», самостійно в колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами, встановлюють умови та розміри оплати праці працівників.

Зі змісту зазначених нормативних актів випливає, що підвищення застосовується до тарифних ставок і посадових окладів, визначених генеральною, галузевими та регіональними угодами як мінімальні гарантії в оплаті праці, а також встановлені за рішенням Кабінету Міністрів України або за його дорученням.

При вирішенні справи судом встановлено, що ОСОБА_4 працювала на посаді оператора блоку ємностей очисних споруд КП «Очаківводоканал» у період з 1 травня 2012 року по 1 липня 2015 року. За час роботи позивачка отримувала заробітну плату як працівник за 1 розрядом, яка складалася із місячної тарифної ставки без застосування додаткових коефіцієнтів, а також нарахування та виплат доплат у вигляді індексації мінімальної заробітної плати в період з 1 травня 2014 року по липень 2015 року.

Разом з тим, мінімальна тарифна ставка робітника 1 розряду основного виробництва визначена Галузевою угодою між Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Всеукраїнським обєднанням обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі «Федерація роботодавців ЖКГ України» та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2010-2012 роки і на 2013-2015 роки (далі Галузева угода) з урахуванням коефіцієнтів співвідношення в залежності від виду робіт та професій, та для підприємств у галузі експлуатації та обслуговування систем водопостачання складає «1,35» до мінімальної тарифної ставки робітника 1 розряду, працюючого на підприємствах даної галузі (Додаток № 2 пункт 3.1).

Галузевою угодою (пункт 3.1.1.) також встановлено, що мінімальна тарифна ставка робітника 1 розряду має складати не менше ніж 120 % від мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством (стаття 95 КЗпП України).

Мінімальна заробітна плата у спірний період за бюджетним законодавством складала з 1 грудня 2012 року 1134 грн., з січня 2013 року 1147 грн., з 1 грудня 2013 року 1218 грн., з 1 липня 2014 року 1250 грн. і з 1 жовтня 2014 року 1301 грн..

Одночасно, у відповідності до змін та доповнень до Колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом КП «Очаківводоканал» на 2012-2014 роки, що схвалені зборами трудового колективу працівників (протокол №1 від 19 березня 2013 року), розмір мінімальної тарифної ставки робітника першого розряду основного виробництва на комунальному підприємстві встановлюється в розмірі не менше 120% розміру мінімальної заробітної плати встановленої законом, згідно Галузевої угоди пункт 1.1.3; коефіцієнт співвідношення мінімальної тарифної ставки робітника 1 розряду (місячної тарифної ставки) за видами робіт та окремими професіями до встановленої Угодою мінімальної тарифної ставки робітника 1 розряду, згідно з Додатком №2 до цієї Угоди «1,35».

Розмір тарифної ставки робітника першого розряду встановлюється в розмірі не менше, визначеного генеральною, галузевою та регіональними угодами та Законом ( пункт 6.9 Колективного договору).

В той же час, пунктом 6.12 Колективного договору передбачено, що на період подолання фінансових труднощів підприємством (частина 2 статті 14 Закону України «Про оплату праці») норми колективного договору, що допускають оплату праці нижче від норм, визначених генеральною, галузевою або регіональними угодами, але не нижче від державних норм і гарантій в оплаті праці можуть застосовуватися на період не більше шості місяців, шляхом внесення в колективний договір доповнень відповідно та на умовах пункту 1.5 чинного колективного договору.

Таким чином, за положеннями статуту, що регулюють створення та діяльність відповідача як юридичної особи, та які були предметом дослідження суду першої інстанції, КП «Очаківводоканал» віднесено до сфери Галузевої угоди, що підтверджено також змістом вищенаведеного Колективного договору, а за такого, доводи апелянта на нерозповсюдження гарантій з оплати праці, що закріплені цими актами, на працівників підприємства є безпідставними, та спростовуються дослідженими судом письмовими доказами у сукупності.

Так, з матеріалів справи вбачається, що при нарахуванні заробітної плати ОСОБА_4 у період з 1 травня 2012 року по 1 листопада 2013 року відповідачем не застосовувався ні галузевий коефіцієнт «1,2», ні коефіцієнт співвідношення «1,35».

В-подальшому, КП «Очаківводоканал» при нарахуванні та виплаті заробітної плати позивачки врахував коефіцієнт в розмірі «1,2», але коефіцієнт в розмірі «1,35» так до заробітної плати позивачки і не застосував.

Тому, встановивши ці обставини, суд першої інстанції вірно виходив з того, що заробітна плата оператора очисних споруд у період 2012-2015 років мала визначатись із застосуванням коефіцієнтів 1.2, 1.35 до мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством.

Отже, враховуючи те, що заробітна плата позивачки не відповідала вимогам Галузевої угоди та Колективного договору, суд, виходячи з обсягу заявлених вимог, стягнув 16 378 грн. 62 коп. недоплачених суми за період з 1 травня 2012 року по 1 липня 2015 року.

Такий висновок суду першої інстанції про наявність недоплаченої заробітної плати ґрунтується на обставинах, встановленим ним у справі, та вимогах трудового законодавства.

Разом з тим, не заперечуючи проти порядку проведеного розрахунку, відповідач КП «Очаківводоканал» в апеляційної скарзі звернув увагу на те, що коефіцієнт співвідношення «1,35» безпідставно був застосований позивачкою не тільки до тарифної ставки, але ще і до проведеної підприємством індексації мінімальної заробітної плати за період з 1 травня 2014 року по 1 липня 2015 року.

Тому, проведені позивачкою нарахування за вказаний період слід зменшити на суму індексації, та застосувати коефіцієнт тільки до нарахованої їй тарифної ставки, що складає у відповідності до порядку проведеного розрахунку 5 979 грн. 20 коп. недоплаченої заробітної плати з урахуванням необхідних відрахувань податків та зборів.

Отже, недоплачені суми за період з 1 травня 2012 року по 1 липня 2015 року складають в загальному розмірі 15 120 грн. 59 коп. з урахуванням необхідних відрахувань податків та зборів, та виходячи із обсягу заявлених позивачкою вимог і здійсненого нею відрахування за період несплатопроможності з грудня 2014 року по квітень 2015 рок таких сум (2 570 грн. 99 коп.).

В той же час, посилання апелянта на тяжке фінансове становище не може бути достатньою підставою для зміни та скасування судового рішення.

Так, відповідно до статті 14 Закону України «Про оплату праці» норми колективного договору, що допускають оплату праці нижче від норм, визначених генеральною, галузевою (міжгалузевою) або територіальною угодами, але не нижче від державних норм і гарантій в оплаті праці, можуть застосовуватися лише тимчасово на період подолання фінансових труднощів підприємства терміном не більш як шість місяців.

Таке положення передбачено і змінами до пункту 6.9 та 6.12 Колективного договору, запровадженими у березні 2013 року.

Проте, підстав застосування норм оплати праці, нижче від норм, визначених Галузевою угодою та Колективним договором до березня 2013 року, відповідач не зазначив. Не надав відповідач й доказів про належне оформлення змін розмірів посадових окладів з квітня 2013 року по грудень 2014 року за правилами статті 14 цього Закону.

Застосування таких змін відповідачем не підтверджено належним чином, так як за цей час відсутні відповідні доповнення до Колективного договору.

Надані накази керівника підприємства не містять перелік фінансових труднощів, які б давали підстави для порушення адміністрацією підприємства умов оплати праці його працівників, про що зазначено у протоколі №2 засідання примирної комісії по розгляду колективного трудового спору від 30 липня 2013 року.

Окрім цього, видані накази щодо фінансових труднощів не охоплюються періодом в шість місяців, так як видавалися на протязі всього часу роботи позивачки, та інших робітників.

Також із змісту позовних вимог ОСОБА_4 слідує, що вона не просить застосувати спірний коефіцієнт на період з 1 грудня 2014 року по 1 травня 2015 року, так як на цей час були внесені відповідні зміни до Колективного договору у звязку зі зверненням профкому до адміністрації підприємства.

Будь-яких інших заперечень щодо встановлених судом фактів та застосування умов оплати праці, що діяли на підприємстві у 2012-2015 роках апелянт не зазначав.

Не містить апеляційна скарга і заперечень щодо запровадженого судом першої інстанції розрахунку та визначеного розміру заборгованості за період 1 травня 2012 року по 1 травня 2014 року.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог, та розміру стягнення невиплаченої заробітної плати змінити з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 309 ЦПК України, задовольнив позов частково, та зменшив розмір стягнутої заробітної плати з 16 378 грн. 62 коп. до 15120грн. 59 коп..

Інші доводи апеляційної скарги не мають правового значення, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення або його зміни в іншої частині.

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Очаківводоканал» задовольнити частково.

Рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 січня 2016 року в частині вирішення позовних вимог та розміру стягнення невиплаченої заробітної плати змінити, та задовольнити позовні вимоги ОСОБА_4 частково, зменшити суму стягнутої заробітної плати до 15 120 грн. 59 коп. з урахуванням необхідних відрахувань.

В іншої частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча

Судді