Справа № 548/203/14-ц
Провадження №6/548/15/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2016 року Хорольський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Старокожко В.П., за участю секретаря Вовк М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хорол Полтавської області подання Хорольського районного ВДВС ГТУЮ в Полтавській області про заміну сторони у виконавчому провадженні,-

в с т а н о в и в:

Державний виконавець Хорольського районного ВДВС ГТУЮ в Полтавській області ( далі по тексту Хорольський районний ВДВС) звернувся до суду з вищевказаним поданням. В обґрунтування подання зазначив, що на виконанні у Хорольському районному ВДВС знаходиться виконавче провадження ВП № 51115812 з примусового виконання виконавчого листа №548/203/14-ц від 26.05.2014 року, виданого Хорольським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СК «Нова» в рахунок компенсації страхового відшкодування 17473 грн. 34 коп. та в рахунок відшкодування витрат повязаних з оплатою судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.

Вказує, що 16.05.2016 року надійшла заява від Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Проперті Протектед» про заміну сторони виконавчого провадження, так як останньою з ПАТ СК «Нова» було укладено договір купівлі-продажу боргових зобовязань, згідно якого право стягнення коштів по зазначеній вище справі перейшло до ТзОВ «Інвестмент Проперті Протектед».

Посилаючись на вищевказані обставини, у звязку із заміною кредитора та вибуття ПАТ «СК «Нова» з виконавчого провадження, представник ВДВС звернувся до суду з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні.

В судове засідання сторони не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи вони повідомлялися належним чином; від ВДВС надійшло клопотання про проведення судового засідання у відсутність представника відділу. У звязку з неявкою сторін та їх представників, суд проводить судове засідання без сторін, відповідно до положень ст.197 ЦПК України.

Суд, розглянувши подання, приходить до висновку, про необхідність його задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Хорольського районного сулу Полтавської області від 29.04.2014 року (справа №548/203/2014-ц) стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова» в рахунок компенсації страхового відшкодування 17473 грн. 34 коп. та судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

По вказаній справі видано виконавчий лист, який стягувачем звернено до виконання до ВДВС Хорольського РУЮ (попередня назва установи) в звязку з чим відкрито вищевказане виконавче провадження.

З матеріалів справи вбачається, що фактична заборгованість за вказаним виконавчим провадженням боржником не погашена.

Згідно ч.5ст.8 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ст.378 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

З досліджених матеріалів справи вбачається, що 02 січня 2014 року між ПАТ «СК «Нова» та ТзОВ «Інвестмент Проперті Протектед» укладено договір купівлі-продажу боргових зобовязань, відповідно до якого ПАТ «СК «Нова» продав ТзОВ «Інвестмент Проперті Протектед» свої права вимоги до боржника ОСОБА_1

Таким чином, на підставі вищевказаного договору ТзОВ ТзОВ «Інвестмент Проперті Протектед» є власником всіх прав вимоги за регрес ними вимогами щодо ОСОБА_1

У відповідності до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За приписами ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верхового суду України від 20.11.2013 року у справі №6-122цс13, заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги. У звязку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у звязку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч.5 ст.8 Закону України «Про виконавче провадження», ст.378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобовязання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обовязки в зобовязанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження. За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512,514 ЦК України та ст.8 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, сукупність досліджених матеріалів цивільних справ та доказів підстави для заміни сторони виконавчого провадження в межах доводів подання дає підстави для висновку про можливість задоволення подання ВДВС про заміну сторони виконавчого провадження.

Також, при розгляді вищевказаної заяви про заміну сторони виконавчого провадження, в контексті обґрунтувань ініціатора подання та досліджених матеріалів справи про те, що постановлені у справах судове рішення за позовом ПАТ «СК «Нова» в даний час ще не виконані, суд вважає за необхідне зазначити про те, що процес здійснення правосуддя починається з моменту звернення до суду й закінчується виконанням судового рішення, тому судове провадження повинне мати цілісну й логічно завершену структуру: від звернення певної особи до суду і до виконання судового рішення, про що неодноразово вказував Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях відносно держави Україна.

Так, в контексті забезпечення дотримання принципів Конституції та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, задля утвердження верховенства права та європейських підходів до розуміння прав людини, 23 лютого 2006 року Верховною Радою України було прийнято Закон України №3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Основними цілями даного Закону є застосування практики Європейського суду з прав людини з метою забезпечення виконання рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України та впровадження в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі»зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом України №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Рішення Європейського суду є офіційною формою розяснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у звязку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Положення статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод закріплюють право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» наголосив на гарантоване ст.6 Конвенції «право на суд», яке повинно розцінюватися не лише в аспекті права особи звернутися до суду за захистом своїх прав, а і як обовязковість до виконання судового рішення. Тому, виконання судового рішення має розглядатися як невідємна частина судового процесу з метою забезпечення положень статті 6 («права на суд»).

В цьому контексті системний аналіз ряду рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Алпатов та інші проти України», «Варава та інші проти України», «Робота та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України», якими було встановлено порушення п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Першого протоколу до конвенції з огляду на порушення права на виконання рішення суду протягом розумного строку) також засвідчує його однозначну позицію про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення та констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що в повній мірі узгоджується з положеннями ст.124 Конституції України.

У пунктах 18,23 рішення Європейського суду з прав людини від 12.05.2011 року у справі «Лінісвіцька проти України» Судом визначено, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні, у звязку з чим виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом, а його тривалість має досягати цілей, визначених у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права кожної особи на розгляд його справи упродовж розумного строку; виконавча служба, яка здійснює виконання остаточного рішення, має закінчити провадження без зволікань.

Також, у справі «Шмалько проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «право на звернення до суду було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обовязкову силу, не виконувалося. Було б незрозуміло, якби ст.6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі (справедливий, публічний і швидкий розгляд), і водночас не передбачала виконання судових рішень»). Отже, своєчасне та повне виконання рішень суду є гарантією дотримання принципів верховенства права, доступу особи до правосуддя та справедливого судового розгляду та слугує гарантією захисту прав конкретних осіб.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.8 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.512,514 ЦПК України, ст.ст.197,209,210,294,378 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Подання Хорольського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про заміну сторони виконавчого провадження - задовольнити.

Замінити сторону виконавчого провадження ВП № 51115812 з примусового виконання виконавчого листа № 548/203/14ц від 26.05.2014 року, виданого Хорольським районним судом , про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СК «Нова» в рахунок компенсації страхового відшкодування в сумі 17716 грн. 94 коп., а саме стягувача Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Нова» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Проперті Протектед» ( 02002, м. Київ, вул. Є.Сверстюка,11, офіс2 ).

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий: