РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2016 року Провадження №2/425/288/16

Справа №425/1009/16-ц

Рубіжанський міський суд Луганської області в складі:

головуючого - судді Москаленко В.В.

за участю секретаря- Окрошко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона є власником квартири

№ 78 у будинку №33-а по вул. Мєндєлєєва в м. Рубіжне Луганської області на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.02.2016 року.

З 30 листопада 2012 року у зазначеній квартирі зареєстрована за місцем проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З травня 2013 року відповідач у квартирі не проживає, її особистих речей у квартирі немає.

Добровільно знятися з реєстрації за місцем проживання відповідач не бажає, чим порушує її право власника на користування та розпорядження своїм майном.

Просить усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження квартирою № 78 у будинку №33-а по вул. Мєндєлєєва в м. Рубіжне Луганської області, визнав відповідача такою, що втратила право користування квартирою № 78 у будинку № 33-а по вулиці Мєндєлєєва в м.Рубіжне Луганської області.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, надала суду аналогічні пояснення по суті заявлених вимог, не заперечувала проти ухвалення рішення суду при заоному розгляді справи..

Відповідач у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, заперечень на позов не надала, заяву про розгляд справи за її відсутності не надала. Відповідачу були надіслані виклики в судове засідання за адресою, відповідно відомостей адресно- довідкового підрозділу, а саме: АДРЕСА_1, які були повернуті на адресу суду з позначкою „за закінченням терміну зберігання ( а.с.19-27,32-34,39-41).

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

При таких обставинах, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

У судовому засіданні були допитані свідки.

Свідок ОСОБА_3, який є рідним братом позивача, підтвердив у судовому засіданні, що дійсно відповідач не проживає у спірній квартирі більш трьох років, речей її у квартирі не має.

Свідок ОСОБА_4 пояснила у судовому засіданні, що вона є подругою позивача, постійно спілкується з нею. Відповідача не бачила у спірній квартирі з травня 2013 року. Суд, заслухавши свідків, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи прийшов до наступного.

Судом встановлено, що позивач є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 (свідоцтво про право на спадщину за законом- а.с.7; інформаційна довідка з Держреєстру ручових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно -а.с.8) .

В вищезазначеній квартирі з 20.11.2012 року зареєстрований відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (довідка-а.с.9).

Згідно акту про непроживання від 25.02.2016 року (а.с.11), складеним директором КПБТІ Рубіжанської міської ради Луганської області, ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3, з 10.05.2013 року по теперішній час не проживає.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд приходить до висновку, що позивач з відповідачем не проживають разом, спільне господарство не ведуть, тому відповідач не є членам сім'ї позивача в розумінні ст. 64 ЖК України, доказів того, що відповідачі пов'язані спільним побутом і мають взаємні права та обов'язки з позивачем суду до цивільної справи сторонами не надано.

Судом встановлено, що будучи зареєстрованими у спірній квартирі, відповідач в ній не проживає, плату за користування квартирою позивачу не сплачує, доказів утримання квартири відповідачем, оплати за користування квартирою відповідачем, матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно положень ст. 150 ЖК України, які кореспондують з положеннями ст. 383 ЦК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як вже зазначалося вище, права власників квартири визначені ст.ст. 317, 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, згідно з якими право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на його власний розсуд. Будь-які обмеження чи втручання у права власника можливі виключно на підставах визначених законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження його майна.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими,що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 212-215, 218, 224, 225 ЦПК України,суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні квартирою, розташованою за адресою: Луганська область, м.Рубіжне, вул.Мєндєлєєва,буд.№ 33-а, кв.№ 78 шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою, розташованою за адресою: Луганська область, м. Рубіжне, вул.Мєндєлєєва,буд.№ 33-а, кв.№ 78 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який постановив рішення за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до суду першої інстанції протягом десяти днів з моменту отримання копії заочного рішення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Луганської області через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Строк, протягом якого розглядатиметься заява відповідача про перегляд заочного рішення, не включається до строку на апеляційне оскарження.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Луганської області через суд першої інстанції.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом.

Суддя В.В. Москаленко