Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

28 квітня 2016 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Черновського Г.В.,

при секретарі Пісчанській Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в особі представника своїх інтересів ОСОБА_3 24 листопада 2015 року звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовом ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, який в подальшому уточнив.

Позивач у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог з урахуванням уточнень посилався на те, що разом зі своїм братом ОСОБА_2 є спадкоємцями після смерті батька ОСОБА_4, померлого 12 травня 2007 року. Спадкове майно становить: 1/2 частини квартири № 130, розташованої в будинку № 12 по пр. Героїв у м. Дніпропетровську та 1/4 частини квартири № 19, розташованої в будинку № 108, корпус № 3 по вул. Набережна Перемоги у м.Дніпропетровську. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_1 було відмовлено у звязку з відсутністю документу, який би підтверджував право власності спадкодавця на спадкове майно. У звязку із зазначеним позивач просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого 12 травня 2007 року, на 1/4 частини квартири № 130, розташованої в будинку № 12 по пр. Героїв у м.Дніпропетровську на сьомому поверсі девятиповерхового будинку та складається з двох кімнат, загальною площею 46,0 кв.м, житловою площею 27,4 кв.м, а також право власності на 1/8 частини квартири № 19, розташованої в будинку № 108, корпус № 3 по вул. Набережна Перемоги у м.Дніпропетровську на пятому поверсі девятиповерхового будинку та складається з двох кімнат, загальною площею 45,1 кв.м, житловою площею27,4 кв.м (а. с. 95-96).

Представник позивача через канцелярію суду подав заяву про розгляд даної цивільної справи без його участі, в заяві вказав, що позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує (а. с. 97).

Відповідач у судове засіданні не зявився, для участі в розгляді даної цивільної справи свого представника не направив, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином про причини неявки у судове засіданні не повідомив, тому суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу в даному судовому засіданні у заочному порядку відповідно до вимог ОСОБА_5 8 Розділу ІІІ ЦПК України.

Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (а. с. 6).

Також судом встановлено, що 12 травня 2007 року ОСОБА_4 помер та із заявами про прийняття спадщини після його смерті до нотаріальних органів у встановлені Законом строки звернулись його сини: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а. с. 43 зворот, 44).

Постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04 червня 2014 року та від 30 вересня 2014 року державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті його батька ОСОБА_4, померлого 12 травня 2007 року, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на підтвердження належності спадкодавцю спадкового майна, а саме: 1/2 частини квартири № 130, розташованої в будинку № 12 по пр. Героїв у м.Дніпропетровську та 1/4 частини квартири № 19, розташованої в будинку № 108, корпус №3 по вул. Набережна Перемоги у м.Дніпропетровську відповідно (а. с. 10, 11, 48 зворот).

Судом встановлено, що ОСОБА_4 за життя та ОСОБА_2 на праві спільної власності належала квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом міської ОСОБА_8 народних депутатів 03 грудня 1996 року (а. с. 80). В даній квартирі ОСОБА_9 на момент свої смерті був зареєстрований та фактично мешкав, як інший співвласник ОСОБА_2, що підтверджується матеріалами справи (а. с. 8).

З технічної документації вбачається, що квартира АДРЕСА_2 розташована на сьомому поверсі девятиповерхового будинку та складається з двох кімнат, загальна площа квартири становить 46,0 кв.м, житлова 27,4 кв.м (а. с. 81-81 зворот), а квартира № 19 в будинку № 108, корпус № 3 по вул. Набережна Перемоги у м.Дніпропетровську знаходиться на пятому поверсі девятиповерхового будинку, та складається з двох кімнат, загальна площа квартири становить 45,1 кв.м, житлова 27,4 кв.м (а. с. 82-82 зворот).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною 2 ст. 370 ЦПК України передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

З урахуванням зазначених правових норм суд приходить до висновку, що станом на день смерті ОСОБА_4 на праві власності належала 1/2 частина квартири АДРЕСА_1, а його син ОСОБА_2 вважається таким, що прийняв спадщину після смерті батька у вигляді 1/4 частини вказаного обєкта нерухомого майна.

З матеріалів спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_8, померлої 24 грудня 2006 року, вбачається, що після її смерті до нотаріальних органів із заявами про прийняття спадщини звернулись діти померлої: ОСОБА_10 (а. с. 51 зворот) та ОСОБА_4 (а. с. 52 зворот).

Державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_11 11 вересня 2007 року на імя ОСОБА_10 за реєстрованим № 8-1920 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8 на 1/4 частину квартири № 19 в будинку № 108, корпус № 3 по вул. Набережній Перемоги у м.Дніпропетровську (а. с. 58). Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частину цієї квартири видано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною 3 ст. 1296 ЦК України встановлено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Таким чином, суд приходить до висновку, що станом на день смерті ОСОБА_4 внаслідок прийняття спадщини після смерті матері належало на праві спільної часткової власності 1/4 частина квартири № 19 в будинку № 108, корпус № 3 по вул. Набережній Перемоги у м.Дніпропетровську.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

В силу ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до вимог статей 1216, 1218 ЦК спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Положеннями ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1226 ЦК частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Згідно з ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, приймаючи до уваги, що позивач у встановлені законом строки звернувся до нотаріальних органів України із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, проте у видачі відповідних свідоцтв йому було відмовлено внаслідок відсутності правовстановлюючих документів на підтвердження належності спадкодавцю спадкового майна, а саме: 1/2 частини квартири № 130, розташованої в будинку № 12 по пр. Героїв у м.Дніпропетровську та 1/4 частини квартири № 19, розташованої в будинку № 108, корпус №3 по вул. Набережна Перемоги у м.Дніпропетровську відповідно, приймаючи до уваги, що у судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_4 станом на день свої смерті був власником вказаного майно, проте таке право власності не було зареєстровано у встановленому законом порядку, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог, у звязку з чим вважає за можливе задовольнити їх у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 392, 1216-1218, 1222, 1223, 168, 1269, 1296 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого 12 травня 2007 року, на:

- 1/4 частину квартири № 130, розташованої в будинку № 12 по пр. Героїв у м.Дніпропетровську на сьомому поверсі девятиповерхового будинку, яка складається з двох кімнат, загальною площею 46,0 кв.м, житловою площею 27,4 кв.м,

- 1/8 частину квартири № 19, розташованої в будинку № 108, корпус № 3 по вул. Набережна Перемоги у м.Дніпропетровську на пятому поверсі девятиповерхового будинку, яка складається з двох кімнат, загальною площею 45,1 кв.м, житловою площею 27,4 кв.м.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України, а саме: рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

ОСОБА_5 Черновськой