Справа № 209/1185/16-ц
Провадження № 2/209/831/16
РІШЕННЯ

Іменем України

15 серпня 2016 рокуДніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Байбари Г.А.

при секретарі Герасимчук І.О.,

за участі представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Третьої дніпродзержинська державної нотаріальної контори, третя особа - ОСОБА_3, про оскарження постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову державного нотаріуса Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 1695/02-14 від 01 липня 2015 року та зобовязати Третю дніпродзержинську державну нотаріальну контору видати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після померлої 28 січня 20134 року ОСОБА_4.

На обґрунтування позову зазначив, що 01 липня 2015 року державним нотаріусом Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дії про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після померлої 28 січня 2014 року ОСОБА_4, оскільки він звернувся до нотаріальної контори після шести місяців з дня смерті спадкодавця, а документи, які б підтверджували прийняття спадщини в нього відсутні. Він звертався до нотаріуса ОСОБА_5 ще до спливу шести місяців після смерті спадкодавця, але через втрату паспорту він не мав можливості подати заяву про прийняття спадщини. Після отримання нового паспорту взамін втраченого, він знову звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, надавши акт про проживання від 29 серпня 2014 року, затверджений начальником дільниці № 3 ТОВ "Крона" ОСОБА_6, про його проживання з 1993 року за адресою: АДРЕСА_1. Цей акт підтверджував, що на час відкриття спадщини він проживав разом із спадкодавцем, а тому він вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки протягом шести місяців після смерті ОСОБА_4 не заявив про відмову від спадщини. Проте 01 липня 2015 року нотаріус видав йому постанову № 1695/02-14 про відмову у вчиненні нотаріальної дії через відсутність підтверджень про прийняття спадщини. Вважає, що постанова нотаріуса є незаконною та підлягає скасуванню, так як нотаріус порушив вимоги ст. 1268 ЦК України та п. 3.21, 3.22 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року, внаслідок чого були порушені його права як спадкоємця. 02 листопада 2015 року рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська йому було відмовлено в задоволенні позову до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вказаним рішенням встановлені обставини, які не потребують повторного доказування, а саме: судом встановлено, що він разом із ОСОБА_4 проживав у спадковій квартирі без реєстрації. Вважає, що він має право на оскарження постави нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримувала, надала пояснення, аналогічні його обґрунтуванню. Пояснила суду, що ОСОБА_2, звертаючись до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину, надав акт ТОВ "Крона" про його проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_4 на момент її смерті у спадковій квартирі. Вважає цей акт довідкою, яка підтверджує факт прийняття ОСОБА_2 спадщини після своєї померлої дружини, і нотаріус повинна була видати йому свідоцтво про право на спадщину.

Представник відповідача в судове засідання не зявися, завідувач Третьою дніпродзержинською державною нотаріальною конторою ОСОБА_7 надала суду клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника .

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Відповідно ч.2 ст. 158, ч.1 ст. 169 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу за відсутності представника відповідача та третьої особи.

Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що з 17 жовтня 1975 року позивач ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 8 (оберт).

28 січня 2014 року ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 8).

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01 липня 2015 року, вих. №1695/02-14 (а.с. 7), державним нотаріусом Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке залишилося після померлої 28 січня 2014 року ОСОБА_4, в звязку з пропущенням строку, встановленого для прийняття спадщини, і відсутністю документів, які б підтверджували прийняття спадщини.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 02 листопада 2015 року, яке набрало законної сили, встановлено, що 20 червня 2014 року, тобто протягом встановленого законом шестимісячного строку, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_4 звернулася ОСОБА_3 01 липня 2015 року ОСОБА_2 також звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після померлої 28 січня 2014 року ОСОБА_4 (а.с. 9-12). Але в звязку з тим, що він звернувся до нотаріальної контори після спливу встановленого законом шестимісячного строку після смерті спадкодавця, постановою нотаріуса йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії.

Вказаним вище рішенням суду ОСОБА_2 було відмовлено в задоволенні його позову до ОСОБА_3, третя особа - Третя дніпродзержинська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Проте вказаним рішенням суд встановив ту обставину, що ОСОБА_2 з 1993 року, без реєстрації, проживав разом із своєю дружиною ОСОБА_4 у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується актом про проживання від 29 серпня 2014 року, який затверджений начальником дільниці № 3 ТОВ "Крона" ОСОБА_6.

Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з дня відкриття спадщини.

Пунктами 3.21, 3.22 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання, доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

Згідно пп.1, 2 ч.1 ст. 49 Закону України " Про нотаріат" нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після спливу строку встановленого статтею 1270 ЦК України.

В його паспорті була відсутня відмітка про реєстрацію його місця проживання разом із ОСОБА_4 у квартирі за адресою: АДРЕСА_2. На підтвердження факту його постійного проживання із спадкодавцем він повинний був надати нотаріусу довідку житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що він на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

Довідки вказаних вище установ позивач нотаріусу не надав, а наданий ним акт про проживання від 29 серпня 2014 року, затверджений начальником дільниці №3 Товариства з обмеженою відповідальністю "Крона" ОСОБА_6, не є документом, що передбачений п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що нотаріус ОСОБА_5 правомірно відмовила ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину після його померлої дружини ОСОБА_4, оскільки позивачем не було подано документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії про видачу свідоцтві про право на спадщину. Отже відсутні підстави для скасування постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Встановлення вказанним вище рішенням судутого того, що ОСОБА_2 проживав спільно з ОСОБА_4 до її смерті, не має значення для вирішення цієї справи, а може бути втановленою обставиною, що не потребує доказування в разі звернення позивача до суду з позовом про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом.

Керуючись статтями 8, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори, третя особа - ОСОБА_3, про оскарження постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення (отримання) апеляційної скарги через суд першої інстанції, що його ухвалив.

Суддя Г.А. Байбара.