Справа №471/1200/15-ц 13.04.2016 13.04.2016 13.04.2016
Провадження №22-ц/784/767/16
Справа 471/1200/15-ц
Провадження 22ц-/784/767/16 Головуючий по 1 інстанції Губа нова В.М.
Категорія 27 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

13 квітня 2016р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Колосовського С.Ю.,

суддів: Локтіонової О.В., Ямкової О.О.,

з участю: секретаря судового засідання Гордійчук С.С.,

розглянувши без участі сторін у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Братського районного суду Миколаївської області від 17 лютого 2016р.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Вердикт Фінанс до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет застави,

встановила:

У вересні 2015р. ТОВ „Вердикт Фінанс предявило позов до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави.

Позивач зазначав, що 06 вересня 2007р. між АКІБ „Тас-Комерцбанк і ОСОБА_2 укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав 28000 дол. США до 06 вересня 2012р.

Належне виконання кредитних зобовязань забезпечено пенею в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості за кожен день, заставою автомобіля марки MAN, реєстраційний номер ВІЗ169АК належний на праві власності ОСОБА_2, ОСОБА_3 та порукою ОСОБА_4

02 лютого 2012р. між ПАТ „Сведбанк, який є правонаступником АКІБ „Тас-Комерцбанк та ТОВ „Вердикт Фінанс укладено договір факторингу, за яким право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до останнього.

Посилаючись на неналежне виконання кредитних зобовязань, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 04 вересня 2015р. складає 556896 грн. 41 коп., позивач просив стягнути з ОСОБА_4 2000 грн. заборгованості за кредитом та звернути стягнення на предмет застави.

Рішенням Братського районного суду Миколаївської області від 17 лютого 2016р. позов задоволено. Постановлено: стягнути з ОСОБА_4 на користь ТОВ „Вердикт Фінанс 2000 грн. заборгованості за кредитом; звернути стягнення на предмет застави автомобіль марки MAN, реєстраційний номер ВІЗ169АК, що належить на праві власності ОСОБА_2, ОСОБА_3 для погашення заборгованості за кредитним договором від 06 вересня 2007р. шляхом надання права ТОВ „Вердикт Фінанс на укладання від його імені договору купівлі-продажу з вилученням у відповідачів цього транспортного засобу, а також ключів від нього, технічного паспорту та свідоцтва про реєстрацію; стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ „Вердикт Фінанс 9571 грн. 45 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність рішення суду, просив його скасувати в частині вимог щодо нього та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Позивач, в поданих запереченнях на апеляційну скаргу, вважає рішення суду законним і обґрунтованим.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду в частині вимог до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

Постановляючи рішення про звернення стягнення на предмет застави суд виходив з того, що кредитор після задоволення таких вимог в судовому порядку вправі повторно звернутись з таким ж вимогами до заставодавця.

Проте з таким висновком погодитись не можна, оскільки до нього суд дійшов з порушенням закону.

Статтею 129 Конституції України передбачено принцип обов'язковості рішення після вирішення судом справи та набрання рішенням суду законної сили за яким сторони, а також їх правонаступники не можуть заявляти в суді тотожний позов.

За правилами ч.1 ст.3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, 06 вересня 2007р. між АКІБ „Тас-Комерцбанк і ОСОБА_2 укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав 28000 дол. США на споживчі цілі до 06 вересня 2012р. під 15% річних.

Належне виконання кредитних зобовязань забезпечено пенею в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення (п.5.1. кредитного договору), заставою автомобіля марки MAN, реєстраційний номер ВІЗ169АК, належний на праві власності ОСОБА_2, ОСОБА_3 та порукою ОСОБА_4 Названі договори застави та поруки укладені відповідно 06 вересня 2007р. і 16 квітня 2015р.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 20 серпня 2010р. задоволений як первісний позов ПАТ „Сведбанк, який є правонаступником АКІБ „Тас-Комерцбанк до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави, так і зустрічний позов ОСОБА_2 про розірвання кредитного договору та договору застави. Даним рішенням постановлено: стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ „Сведбанк 23424,40 дол. США заборгованості за кредитним договором від 06 вересня 2007р. шляхом звернення стягнення на автомобіль марки MAN, реєстраційний номер ВІЗ169АК; розірвати з часу передачі заставного майна стягувачу кредитний договір та договір застави, укладені 06 вересня 2007р. відповідно між АКІБ „Тас-Комерцбанк і ОСОБА_2 та АКІБ „Тас-Комерцбанк і ОСОБА_2, ОСОБА_3

02 лютого 2012р. між ПАТ „Сведбанк, який є правонаступником АКІБ „Тас-Комерцбанк та ТОВ „Вердикт Фінанс укладено договір факторингу, за яким право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до останнього.

Таким чином, спір між кредитором і позичальником з використанням такого способу захисту як звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором станом на 11 січня 2010р. на предмет застави вже було вирішено у судовому порядку.

До того ж в матеріалах справи (а.с.97-105,109) є неодноразові звернення заставодавця до кредиторів щодо виконання рішення суду від 20серпня 2010р. по передачі предмета застави.

У звязку з чим повторний розгляд таких же вимог не може свідчити про наявність між сторонами спору про право.

В разі порушення зобовязань по кредитному договору після 11 січня 2010р., тобто за період який не охоплено рішенням суду від 20 серпня 2010р. і за умови, що цей правочин не припинив дію, позивач не позбавлений права на судовий захист, але з використанням іншого способу захисту.

З огляду на вищенаведені мотиви рішення суду в частині вимог до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави, а також стягнення судових витрат в силу п.4 ч.1 ст.309 ЦПК підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні цих вимог.

Рішення суду в частині вимог до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не є предметом перевірки на його законність і обґрунтованість в апеляційному порядку (ч.1 ст.303 ЦПК).

Керуючись ст.ст.303,307-309 ЦПК, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Братського районного суду Миколаївської області від 17 лютого 2016р. в частині вимог ТОВ „Вердикт Фінанс до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави, а також стягнення судових витрат скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в їх задоволені.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: