Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 321/1646/15 Головуючий у 1 інстанції: Олійник М.Ю.
Провадження № 22-ц/778/3124/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Маловічко С.В., суддів Савченко О.В., Кочеткової І.В.

при секретарі: Бурак А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на ухвалу Михайлівського районного суду Запорізької області від 11 травня 2016 року про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Михайлівського районного нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання заповіту недійсним,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулася до суду з вищезазначеним позовом до ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Михайлівського районного нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним.

Ухвалою Михайлівського районного суду Запорізької області від 11 травня 2016 року вказаний позов залишено без розгляду. Розяснено позивачу ОСОБА_2 її право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення позову без розгляду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність ухвали у зв»язку з порушенням судом норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити вищезазначену справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_2 приймала участь у справі через свого представника за довіреністю -ОСОБА_3 ( а.с. 35). Так, позивач ОСОБА_2 разом з представником з"явилась у судові засідання суду першої інстанції 14.01.2016р., 01.04.2016р., а також у судовому засіданні 29.02.2016р. приймав участь тільки її представник.

В решту судових засідань сторона позивача, будучи належним чином повідомлена, про що маються розписки про одержання судової повістки та зворотні поштові повідомлення, не з"являлась: до засідання 20.01.2016р. спрямовано клопотання про відкладення розгляду справи у зв"язку з зайнятістю представника ОСОБА_3 в іншій цивільній справі в Мелітопольському суді ( а.с. 52); 08.02.2016р. за клопотання представника ОСОБА_3 у зв»язку з уточненням позовної заяви ( а.с. 63); 18.03.2016р. неявка без надання суду будь-яких заяв ( а.с. 89); 08.04.2016р. надіслано клопотання представника про перенесення розгляду справи у зв»язку з зайнятістю у іншій справі в окружному адміністративному суді ( а.с. 111); 11.05.2016р. клопотання про відкладення справи у зв»язку з зайнятістю представника у іншій справі в Мелітопольському суді ( а.с. 134).

Відповідно до ч. 3 статті 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобов"язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов"язки.

За положеннями Глави 4 розгляд справи відбувається у судовому засіданні за участі належним чином повідомлених сторін та інших осіб, які приймають участь у справі.

У відповідності до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

За вимогами статті 169 ЦПК України на сторін покладається обов"язок сповістити суд про причини своєї неявки у судове засідання, а у суду право оцінити ці причини та у випадку їх поважності відкласти судове засідання при першій неявці позивача.

Разом з тим, за положеннями ч. 3 ст.169, п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд наділений правом у випадку повторної неявки належним чином повідомленого позивача залишити його позовну заяву без розгляду, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутності. Тобто при застосуванні наслідків другої неявки позивача поспіль суд не зобов"язаний, навіть, враховувати причини його неявки, а застосовує ці наслідки, незалежно від причин повторної неявки позивача.

Вбачається, що сторона позивача, зокрема, представник позивача ОСОБА_3 припустилась двічі поспіль неявок до судових засідань 08.04.2016р. та 11.05.2016р. При цьому, суд, дотримуючись приписів статті 169 ЦПК України, 08.04.2016р. відклав розгляд справи на 11.05.2016р., хоча представник ОСОБА_3 був у судовому засіданні 01.04.2016р., в якому з ним погоджувалась дата наступного засідання 08.04.2016р. Але виявилось, що 08.04.2016р. має брати участь в окружному суді, про що будь-яких доказів суду до клопотання не надав.

Зі свого боку, ОСОБА_2 отримала повістку у судове засідання на 11.05.2016р. майже за місяць до нього 15.04.2016р. ( а.с. 116), тому могла своєчасно попередити свого представника про судове засідання, призначене на 11.05.2016р.

04 травня 2016р. ОСОБА_3 надіслав до суду клопотання, в якому просив призначити у справі посмертну судово-психіатричну експертизу та зупинити провадження у справі, але не просив розглянути це клопотання у відсутності сторони позивача. Проте в судове засідання 11 травня 2016р. ні позивач ОСОБА_2, ні її представник ОСОБА_3 не з»явились. Клопотань про розгляд справи у їх відсутності до суду не спрямували.

Відповідно до статті 198 ЦПК України клопотання має бути підтримане стороною, яка його заявила, а також обгрунтовано, для доведення яких обставин необхідно забезпечити витребування документів, а також має бути заслухана думка інших осіб, які беруть участь у справі.

Отже, участь особи, яка заявила клопотання, є необхідною у судовому засіданні, в якому воно вирішується. Крім того, стороні не може бути відомо, яким чином вирішить це клопотання суд. Тому, на думку колегії, від результатів вирішення клопотання позивача залежали всі подальші процесуальні дії як позивача, так і суду, а її неявка та неявка представника, через якого позивач здійснювала своє право на судовий розгляд, розцінюється як неналежне виконання своїх процесуальних обов"язків.

Таким чином, не з"явившись до судового засідання 11.05.2016р., позивач позбавила себе можливості відстоювати свою позицію щодо необхідності призначення у справі експертизи. А суд не мав повноважень вирішувати його у відсутності позивача, бо не мав відповідної заяви про це від неї, а також, не маючи і відповідної заяви про відкладення розгляду справи, обґрунтовано застосував положення ч. 3 ст. 169, п. ч. 1 ст. 207 ЦПК України та залишив позовну заяву ОСОБА_2 без розгяду.

Посилання представника позивача на те, що він спрямував клопотання про відкладення розгляду справи 11 травня 2016р., оскільки він зайнятий у іншій справі в Мелітопольському суді, тому були поважні причини неявки, є неспроможними.

Так, це клопотання було отримано Михайлівським районним судом 11.05.2016р. тільки о 13.43 год, та згідно журналу судового засідання в цей час суддя вже знаходився у нарадчій кімнаті з вирішення питання про залишення позовної заяви ОСОБА_2 без розгляду.

Крім того, вказане клопотання суд міг не брати до уваги, оскільки суд має право у випадку другої поспіль повторної неявки позивача залишити його позов без розгляду незалежно від причин неявки, про що не могло не бути відомо представнику як особі, яка представляє інтереси сторони у цивільній справі.

Колегія вважає, що суд правильно вважав, що неявка сторони позивача носила системний характер, а представник позивача, на думку колегії, весь час надавав перевагу іншим справам з огляду на його чисельні клопотання про відкладення цієї справи через зайнятість у інших справах, хоча судом деякі дати слухання справи погоджувались зі сторонами у судових засіданнях.

Отже, доводи скарги про порушення судом норм процесуального права є необґрунтованими, оскільки саме позивач ініціювала судовий процес, подавши позов, та повинна добросовісно виконувати передбачені процесуальним законом свої права та обов"язки.

Беручи до уваги наведене, колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали, тому у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 статті 312 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню із залишенням ухвали без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Михайлівського районного суду Запорізької області від 11 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: