Справа № 750/2445/16-ц Провадження № 22-ц/795/982/2016 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Литвиненко І. В. Доповідач - Вінгаль В. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіВІНГАЛЬ В.М.
суддів:БОБРОВОЇ І.О., ОНИЩЕНКО О.І.,
при секретарі:ШКАРУПІ Ю.В.
за участю:Прилепського С.І., представників скаржника -ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою старшого державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Прилепського Сергія Ігоровича на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 квітня 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_5 на дії державного виконавця, заінтересована особа: ОСОБА_7,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 квітня 2016 року скаргу задоволено частково.

Визнано неправомірною бездіяльність ст. державного виконавця Деснянського відділу ДВС ЧМУЮ Прилепського С.І. щодо не проведення перевірки щодо виявлення рухомого майна ОСОБА_5 та щодо не звернення до органу опіки та піклування за попереднім дозволом на реалізацію нерухомого майна, право на користування яким мають ОСОБА_8 - 2010 року народження, ОСОБА_9 2007 року народження, зобов'язано старшого державного виконавця Деснянського відділу ДВС ЧМУЮ Прилепського С.І. здійснити перевірку щодо виявлення рухомого майна ОСОБА_5 відповідно до вимог ч. 8 ст. 52 З.У. «Про виконавче провадження».

В іншій частині скарги відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду ст. державний виконавець Прилепський С.І. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким визнати дії ст. державного виконавця Прилепського С.І. такими, що відповідають вимогам законодавства.

Апелянт зазначає, що при виході державного виконавця за адресою проживання боржника встановлено, що боржник ОСОБА_5 зареєстрований, але фактично не проживає за адресою Маресьєва 1/7. Майно яке належить боржнику не виявлено. 01.09.2010 року було зроблено подання до Деснянського районного суду м. Чернігова про оголошення боржника в розшук і подання було задоволено.

Апелянт зазначає, що відповідно до ч. 8 ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження», складений акт 16.12.2010 року про відсутність рухомого майна у боржника і акт опису та арешту майна боржника, а саме 1/5 частини кв. № 7, є підтвердженням перевірки майнового стану відповідно до вимог законодавства.

Згідно довідки ЖЕК-10 від 14.02.2014 року в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована неповнолітня дитина ОСОБА_10 2000 р.н., а тому 26.05.2014 року Деснянською районною радою у м. Чернігові було надано дозвіл на реалізацію 1/5 частини квартири. В п. 4.5.7 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом МЮУ від 02.04.2012 року № 512/5 не зазначено, в який період до передачі майна на реалізацію треба перевіряти зареєстрованих в квартирі неповнолітній дітей. 01.07.2014 року до відділу з'явився батько боржника та повідомив, що син проживає разом з ним і рухомого майна за адресою проживання сина не має.

25.05.2015 року боржнику було надіслано копії постанов про відкриття виконавчого провадження, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, копія розрахунку заборгованості рекомендованим листом із зворотнім повідомленням. Вважає, що всі вимоги законодавства України були дотримані.

Вислухавши суддю-доповідача, доводи та заперечення сторін та їх представників, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду залишенню без зміни з наступних підстав.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням вимог закону.

Згідно Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 „Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах", при розгляді справ за скаргами сторін виконавчого провадження на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні керуватися положеннями Конституції України, пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, Цивільного процесуального кодексу України, законами України: від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР "Про державну виконавчу службу", від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 4 листопада 2010 року № 2677-VI) іншими нормативно-правовими актами, які регулюють примусове виконання судових рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, тощо.

Згідно із пунктом 4.5.7 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

Судом по справі встановлено, що на виконанні у державного виконавця з 2009 року перебуває виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_5 аліментів на користь ОСОБА_7 на утримання дитини 2000 року народження.

16.12.2010 року державним виконавцем був складений акт опису та арешту майна, що належить ОСОБА_5 - 1/5 частини квартири, що знаходиться у АДРЕСА_2.

З 2010 року по 2015 рік виникла заборгованість по сплаті аліментів у зв»язку з частковою їх сплатою боржником.

Згідно із поясненнями батька боржника, рухомого майна у сина - ОСОБА_5 в квартирі, що знаходиться у АДРЕСА_2 немає.

Державний виконавець особисто наявне в квартирі рухоме майно не оглядав, а зробив висновок на підставі пояснень батька боржника. Після складення акту та до проведення прилюдних торгів державним виконавцем не перевірялось наявність чи відсутність рухомого майна в квартирі, де проживає боржник - по АДРЕСА_2.

Копії постанов про відкриття виконавчого провадження та інших дій державного виконавця боржником жодного разу не отримувались.

26.05.2014 року Деснянським відділом ДВС ЧМУЮ було отримано дозвіл на продаж житла, в якій зареєстрований малолітній ОСОБА_10.

З матеріалів виконавчого провадження за ЕДРВП 13343585 вбачається, що в рамках виконання виконавчого провадження були проведені електронні торги з реалізації 1/5 частини квартири, для чого 30.07.2015 року частина квартири була передана для реалізації (а.с. 28 матеріалів виконавчого провадження), в той час як в квартирі АДРЕСА_2 з 03.02.2015 року зареєстровані ще двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 - 2010 р.н. та ОСОБА_9 - 2007 р.н. ( довідка КП «ЖЕК-10» ЧМР від 09.03.2016 року). Проте, державний виконавець не звернувся до органу опіки та піклування за попереднім дозволом на реалізацію нерухомого майна, право на користування яким мають вказані діти, тобто, всупереч вимогам п. 4.5.7 Інструкції вчинив бездіяльність.

Також суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку, що державним виконавцем було порушено ст. 52 ч.8 Закону України «Про виконавче провадження в редакції від 14.05.2015 року, а саме, не перевірив наявність рухомого майна перед здійсненням дій по передачі нерухомого майна на реалізацію, у зв'язку з чим, апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, ч. 1 п.1 ст. 312, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу старшого державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Прилепського Сергія Ігоровича відхилити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:Судді: