Справа №336/1544/16-ц
пр.№2/336/1343/2016
27 червня 2016 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді: Артемової Л.Г.,
при секретарі: Аксьоновій О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
23.03.2016 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, за змістом якого просить усунути перешкоди в користуванні квартирою №13 в будинку №30 по вул.Кузнецова в м.Запоріжжі, визнати відповідачку такою, що втратила право користування зазначеним житловим приміщенням.
За змістом позовної заяви, позивач є власником двокімнатної квартири АДРЕСА_1 на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 09.11.2009 року про визнання права власності в порядку спадкування. З відповідачкою ОСОБА_2 позивач ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з 06.09.2003 року, шлюб розірваний в судовому порядку. Сторони від шлюбу мають спільну дитину - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Відповідачка з донькою, які зареєстровані за зазначеною адресою, не мешкають в житловому приміщенні з 09.10.2012 року, проживають за іншою адресою. Комунальні послуги та квартирна плата, відповідно, нараховуються з врахуванням проживання відповідачки. Крім того, позивач позбавлений можливості оформити субсидію на сплату комунальний послуг.
З підстав, передбачених ст. 405 ЦК України, у звязку із неможливістю вирішення питання про зняття з реєстрації відповідачки в добровільному порядку, позивач просить задовольнити позов.
Позивач згідно з заявою, вх.№ від 09.06.2016 року, просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить винести заочне рішення суду.
Відповідачка в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена у відповідності до ч.9 ст. 74 ЦПК України шляхом розміщення оголошення про її виклик у друкованому засобі масової інформації газеті «Запорізька правда». Письмових заперечень проти позову, заяв та клопотань до матеріалів справи не надходило, причини своєї неявки до суду відповідачка не повідомила. У зв'язку із чим, причина її неявки визнана судом неповажною.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 197 ЦПК України.
У відповідності до ч.4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд, враховуючи думку позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних в справі доказів, розглянувши справу за відсутності учасників процесу.
Дослідивши письмові докази, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню у звязку із наступними фактичними обставинами та відповідними їм правовідносинами.
Так, ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України врегульовано, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно обмежений у здійсненні цього права.
Крім того, цивільним законодавством встановлено загальні засади захисту права власності, а саме за змістом ст. ст. 13, 41 Конституції України, ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Нормою ч.1 ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідачка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та їх донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджено довідкою від 17.03.2016 року (а.с.10).
Сторони у справі перебували з 06.09.2003 року у зареєстрованому шлюбі (копія свідоцтва про одруження серії 1-ЖС № 105198, а.с.5), який розірвано на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 06.05.2010 року по цивільній справі № 2-2211/10, яке набрало законної сили 18.05.2010 року (а.с.4).
Позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя по цивільній справі № 2-4125/09 від 09.11.2009 року, яке набрало законної сили 20.11.2009 року (а.с.7). Реєстрація 11.06.2010 року права власності за позивачем на зазначене житлове приміщення підтверджена витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 26380836 від 11.06.2010 року (а.с.8) та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно № 58079598 від 25.04.2016 року (а.с.20).
09.10.2012 року відповідачка забрала свої речі та разом із донькою виїхала з зазначеного житлового приміщення. Місце проживання відповідачки наразі невідомо, з реєстраційного обліку за місцем проживання її не знято, комунальні послуги та квартирна плата, відповідно, нараховуються з врахуванням її проживання у житловому приміщенні.
За змістом ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Актом №898 від 16.03.2016 року, складеним комісією Центру обслуговування абонентів МКП «Основаніє», підтверджено, що ОСОБА_2 фактично не мешкає за зазначеною адресою з 2012 року по теперішній час (а.с.9).
Реєстрація відповідачки в зазначеному житловому приміщенні перешкоджає позивачу отримати субсидію для сплати комунальних послуг. Добровільно змінити місце реєстрації відповідачка відмовляється.
Таким чином, оскільки відсутня правова підстава для реєстрації відповідачки у зазначеному житловому будинку, відповідачка створює перешкоди у користуванні та розпорядженні позивачем його майном, судом встановлено підстави для задоволення позову.
При обранні способу захисту у здійсненні права власності позивачем суд виходить зі змісту ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» N1382-IV від 11.12.2003 року, у відповідності до якої зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Тому визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є достатньою підставою для зняття її з реєстрації.
Керуючись ст. ст. 13, 41 Конституції України, ст. ст. 16, 317, 319, 321, 386, 391, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» N1382-IV від 11.12.2003 року, ст. ст. 10, 11, 58-60, 74, 169, 197, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Усунути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, перешкоди в користуванні власністю квартирою №13 в будинку №30 по вулиці Кузнецова в місті Запоріжжі.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, такою, що втратила право користування квартирою №13 в будинку №30 по вулиці Кузнецова в місті Запоріжжі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачки. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів після проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.Г.Артемова