Справа № 750/1160/16-ц
Провадження № 2/750/877/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2016 року м.Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

головуючого - судді Литвиненко І.В.,

за участю секретаря Кравченко І. В.,

з участю позивача, представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2.

розглянувши справу за позовом ОСОБА_3 до Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації про встановлення факту постійного проживання,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача просила встановити факт постійного проживання однією сім'єю із ОСОБА_4 померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини.

В обґрунтування позову зазначила, що її батька ОСОБА_4, як інваліда 1 групи 19.10.1992 року було забезпечено автомобілем ЗАЗ-968М, 1992 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача помер, разом з ним на момент його смерті проживала позивач, тому просила встановити факт постійного проживання однією сім'єю зі спадкодавцем з метою подальшого вирішення питання про передачу їй автомобіля, як спадкоємцю померлого.

У судовому засіданні позовні вимоги позивач та її представник підтримали.

Представник відповідача покладався на розсуд суду.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 був забезпечений 19.10.1992 року, як інвалід І групи автомобілем ЗАЗ-968М, 1992 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1. Цей автомобіль був зареєстрований за ОСОБА_4, що підтверджується копією технічного паспорту (а.с. 8).

Батьком ОСОБА_3 був ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с 7).

Згідно п. 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №999 від 19.07.2006 року, після смерті інваліда, дитини-інваліда такий автомобіль може бути безоплатно переданий у власність члену його (її) сім'ї (за бажанням такого члена сім'ї), який на час смерті інваліда були зареєстровані за місцем реєстрації інваліда, дитини-інваліда.

Разом із померлим ОСОБА_4 на час прийняття спадщини постійно з 2000 року проживала член його родини - його донька ОСОБА_3, що підтверджується копією довідки ОЖБК від 02.02.2015 року № 9000 (а.с. 10).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повідомили суду про те, що ОСОБА_3 проживала із батьком більше 10 років до часу його смерті, доглядала за ним.

Згідно вимог ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Право на свободу пересування і вибору місця проживання в межах держави як невід"ємне право кожної людини закріплено також Загальною Декларацією прав людини 1948 року.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 92 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, гарантії їх здійснення та основні обов'язки повинні визначатися виключно законом, а не іншими нормативними актами.

Рішенням Конституційного Суду України у справі №15-рп/2001 від 14 листопада 2001 року, скасовано інститут прописки та визначено вільне пересування і вибір місця проживання є суттєвою гарантією свободи особистості, умовою її професійного і духовного розвитку. Це право, як і інші права і свободи людини, є невідчужуваним, непорушним та не може зазнавати жодних обмежень, зокрема не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками місця мешкання.

З врахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає за можливе встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 зі спадкодавцем - ОСОБА_4 померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини для подальшо вирішення питання про передачу транспортного засобу спадкоємцю померлого. Оскільки в силу ч. 2 ст. 3 СК України, ОСОБА_3 до часу смерті була членом сім'ї ОСОБА_4, то не підлягає встановлення факту проживання саме однією сім'єю, оскільки вони були такими в силу Закону.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

позовні вимоги ОСОБА_3 до Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації про встановлення факту постійного проживання задовольнити частково.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 зі спадкодавцем - ОСОБА_4 померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини. В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В. Литвиненко