Справа № 177/1838/15-ц
Провадження № 2/177/75/16
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне)

Іменем України

11 квітня 2016 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Приміч Г. І.

за участі: секретаря Ференц Я. З.,

позивача - ОСОБА_1

представника третьої особи - органу опіки та піклування виконкому Довгинцівської районної в місті ради - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи - орган опіки та піклування Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області, орган опіки та піклування Радушненської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області, служба у справах дітей Криворізької районної державної адміністрації, орган опіки та піклування виконкому Довгинцівської районної в місті ради, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою 14.07.2015 року, уточнивши яку (а.с.19-21), просить суд позбавити відповідача ОСОБА_3 батьківських прав щодо їх малолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1; стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4частини від усіх видів доходу.

В обґрунтування пред'явлених вимог позивач вказує, що з відповідачем ОСОБА_3 з 05.10.1996 року вони перебувають в зареєстрованому шлюбі, в якому у них народився син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. З вересня 2014 року шлюбні відносини між сторонами припинились у зв'язку з різними поглядами на сім'ю, зловживанням відповідачем алкогольними напоями, неадекватною поведінкою та безвідповідальним відношенням до виконання батьківських та сімейних обов'язків, через що він разом з сином почали проживати окремо від відповідача, а саме у його матері - ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1.

Враховуючи зловживання відповідачем алкогольними напоями, анти суспільним способом життя, невиконання батьківських обов'язків відносно їх малолітнього сина ОСОБА_4, життям та вихованням та утриманням якого вона не цікавиться, позивач просить суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав та стягнути на його користь аліменти в розмірі 1/4частини від усіх видів доходу відповідача до повноліття дитини..

Присутній в судовому засіданні позивач пред'явлені позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні, пояснив, що дійсно перебуває в відповідачем в шлюбі. Оскільки стосунки між ними істотно ускладнились з підстав, зазначених в позові, з вересня 2014 року та дотепер він проживає разом з сином ОСОБА_6 у його матері - ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1. Син навчається в 2 класі КЗОШ №87, з 1-го класу відвідує секцію карате при школі. Всі витрати на дитину здійснює він та його мати - бабуся ОСОБА_4. Натомість відповідач ОСОБА_3, будучи рідною матір'ю малолітнього ОСОБА_4, його життям, вихованням, утриманням взагалі не цікавиться, не телефонує, навіть не знає, в якому навчальному закладі дитина навчається, жодної матеріальної допомоги на його утримання не надає.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконкому Довгинцівської районної в місті ради ОСОБА_2 не заперечував проти задоволення вимог позивача, вказував, що вихованням малолітнього ОСОБА_4 займається виключно його батько - ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_3 жодної участі у вихованні, навчанні сина не приймає, його життям не цікавиться. Враховуючи наявність достатніх підстав, які свідчать про ухилення від виконання відповідачем батьківських обов'язків, вважає за можливе позбавити її батьківських прав відносно сина ОСОБА_4

Представники третіх осіб - органу опіки та піклування і служби у справах дітей Криворізької РДА Дніпропетровської області в судове засідання не з'явились, згідно поданих ними заяв просили справу розглянути за їх відсутності (а.с.40,56).

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Радушненської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином (а.с.68,77-78).

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з'явилася, в контексті вимог ч.5 ст.74 ЦПК України повідомлена належним чином, оскільки неодноразово направлені за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_2, повістки про виклик до суду на 28.10.2015 року, 08.12.2015 року, 16.02.2016 року 21.03.2016 року, 11.04.2016 року (а.с.39, 48,55,67,79) повернуто на адресу суду з відмітками «за закінченням терміну проживання», «адресат не проживає».

За даних обставин неодноразові неявки відповідача в судове засідання суд розцінює як намір затягування розгляду справи, що суперечить вимогам ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 1950 року та інтересам малолітньої дитини, якої стосується даний судовий спір.

Згідно з ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Зі згоди позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів в силу ст. 224 ЦПК України.

Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, свідка, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебувають в шлюбі, зареєстрованому 05.10.1996 року виконкомом Радушанської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 07 (а.с.83).

Зі свідоцтва про народження НОМЕР_2, виданого 19.02.2008 року Довгинцівським відділом РАЦС Криворізького МУЮ Дніпропетровської області (а.с.9) слідує, що ОСОБА_3 є матір'ю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що народився в період перебування сторін у шлюбі.

Як вбачається з копії актового запису про народження №155 від 19.02.2008 року та Повного витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 26.08.2015 року (а.с.35, 36-37), народження ОСОБА_4 зареєстровано Довгинцівським відділом РАЦС реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, відомості про батька дитини в актовому записі про народження ОСОБА_4 внесені на підставі актового запису про укладення шлюбу №07 від 05.10.1996 року, складеного у виконкомі Радушанської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області.

Як пояснив в ході судового розгляду позивач ОСОБА_1, за адресою зареєстрованого місця проживання по АДРЕСА_2, він разом з сином ОСОБА_4 не проживає з вересня 2014 року, оскільки переїхали проживати до його матері - ОСОБА_5, що підтверджується довідкою з місця проживання від 14.09.2014 року (а.с.42) та не спростовується поясненнями свідка ОСОБА_5

Так, будучи допитаною в судовому засіданні як свідок ОСОБА_5 пояснила, що вона є матір'ю ОСОБА_1 - позивача у справі, відповідач - її невістка, з якою вона не спілкується. Не заперечувала, що дійсно з вересня 2014 року та по теперішній час її син разом з онуком переїхали проживати до неї за адресою: АДРЕСА_1, оскільки, як пояснив ОСОБА_1, сумісне проживання однією сім'єю разом з ОСОБА_3 стало нестерпним, бо остання зловживала спиртними напоями, ухилялась від виховання дитини, не водила його до дитячого садка, а коли онук пішов до школи - не відводила на навчання та забувала його звідти забирати. Свідком такої поведінки відповідача вона особисто була не один раз. Зазначила, що ОСОБА_3 насправді веде аморальний образ життя, п'є, будинок, де вона жила, взагалі розкрадений, в ньому постійно були бомжі разом з нею. З часу, коли син з онуком почали проживати у ОСОБА_5, відповідач жодного разу не зателефонувала, не поцікавилась життям свого сина, його навчанням, навіть не вітала його з днем народження, не передавала дарунки та не приїздила до школи.

Відповідно до пояснюючої записки ОСОБА_7, яка була класним керівником малолітнього ОСОБА_4, остання пояснила, що 01.09.2014 року ОСОБА_4 дійсно був зарахований на навчання до 1-го класу КНЗ «Радушненська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів» Криворізької районної ради Дніпропетровської області, проте 01.09.2014 року дитина до школи не з'явилась, відвідувати заняття почала з 04.09.2014 року, зі школи ОСОБА_4 забирала тітка, мати - зрідка. З 29.09.2014 року учень вибув на навчання до КЗОШ №87 (а.с.10).

Малолітній ОСОБА_4 як учень 2-а класу КЗОШ №87 Криворізької міської ради Дніпропетровської області зарекомендував себе як здібний учень, програмний матеріал засвоює на високому рівні, дисциплінований. Разом з батьком ОСОБА_1, який приділяє вихованню сина належну увагу, приймає активну участь в житті школи (а.с.12,59,62).

Доводи позивача відносно невиконання відповідачем батьківських обов'язків відносно їх малолітнього сина ОСОБА_4, ведення нею аморального способу життя, зловживання спиртними напоями, суд вважає істотними та такими, що знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

Так, відповідно до відповіді Криворізького РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 22.06.2015 року ОСОБА_3 притягувалася до адміністративної відповідальності 02.09.2014 року, 03.09.2014 року за ст.184 ч.1 КУпАП за невиконання нею батьківських обов'язків (а.с.11).

Відповідно до інформації КЗШ №87 щодо стану виконання батьківських обов'язків батьками ОСОБА_4 (а.с.60) зазначено, що його батько - ОСОБА_1 відвідує батьківські збори, підтримує контакт с класним керівником сина, контролює навчання та виховання дитини; мати - ОСОБА_3 проживає окремо від родини, участь у вихованні дитини не приймає, школу не відвідує, з дитиною не спілкується (а.с.60,61).

Крім того, згідно характеристики з місця проживання від 24.06.2015 року (а.с.13) за період проживання на території Радушненської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області ОСОБА_3 зарекомендувала себе посередньо, проживає в селищі, проте дійсне місцезнаходження її не відоме (а.с.41), вихованням сина ОСОБА_4 не займається, що по своїй суті є прямим свідченням ведення нею анти суспільного способу життя.

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.63), де малолітній ОСОБА_4 проживає разом з батьком ОСОБА_1 - позивачем у справі, та бабусею ОСОБА_5, умови проживання в будинку задовільні, дитина має власну окрему кімнату, постіль, комп'ютер, місце для виконання домашніх завдань. Багато уваги вихованню та навчанню ОСОБА_4 приділяє бабуся ОСОБА_5, дитина зростає в дружній родині.

Також, в судовому засіданні було встановлено, що після того, як у вересні 2014 року позивач разом з сином ОСОБА_4 переїхали проживати до ОСОБА_5 - матері позивача, відповідач не цікавилась життям, здоров'ям, навчанням та матеріальним забезпеченням свого сина, про що зазначав позивач в судовому засіданні, що також знайшло підтвердження в ході судового розгляду поясненнями свідка ОСОБА_5 та обсягом зібраних письмових доказів в їх сукупності.

Згідно висновку опікунської ради при Радушненській селищній раді №1 від 18.03.2016 року (а.с.70) опікунська рада вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача відносно її малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом.

Згідно зі ст. 164 СК України, у випадку ухилення матері, батька дитини від виконання своїх обов'язків по її вихованню, вони можуть бути позбавленні судом батьківських прав. При цьому мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо всіх своїх дітей або когось із них.

У відповідності до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце,

коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини,

її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не

забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування

дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову

виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її

нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до

культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею

загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її

внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна

розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної

поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками, про що зазначено в п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року.

Ч. 1 ст. 151 Сімейного Кодексу передбачає, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

У п. 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю 20.11.1959 p., записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою та відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення».

В ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що діє в Україні з 27.09.1991 p., вказано: «Держави-учасники зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для злагоди, приймаючи до уваги права та обов'язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи».

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 р. № 2402 «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України».

Оскільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт ухилення відповідачем від виконання своїх обов'язків відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, адже і під час окремого проживання від неї її сина разом з батьком вона жодного разу не поцікавилась життям сина, його долею, матеріальним забезпеченням, здоров'ям, навіть не намагаючись зберегти сімю задля того, щоб дитина зростала з обома батьками, фактичне її місцезнаходження не відоме, відповідач веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, належних умов для проживання сина немає, таким чином самоусунулася від виконання свої батьківських обов'язків по вихованню, навчанню та утриманню дитини, тому суд вважає за необхідне, в інтересах дитини, позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Суд критично ставиться до висновку виконкому Довгинцівської районної у м. Кривому Розі ради від 07.04.2016 року (ас.80) щодо недоцільності позбавлення її батьківських обов'язків з підстав відсутності відомостей про її місцезнаходження, оскільки такі доводи не можуть слугувати підставою для відмови у позові та є прямим свідченням ведення відповідачем аморального способу життя та відсутності будь-якого інтересу до життя та виховання її сина.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідно до ч.2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини і при цьому одночасно з позбавленням батьківських прав суд може вирішити питання про стягнення аліментів.

Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів на інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи те, що відповідач є фізично здоровою людиною, має можливість утримувати свого малолітнього сина, доказів протилежного суду не надала, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь батька дитини - ОСОБА_1, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дати пред'явлення позову - 14.07.2015 року (а.с.2).

Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, який на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору у справі про стягнення аліментів, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст. ст.4-10, 15, 60, 74, 79, 88 ч.1, 208 ч.1 п.2, 209, 212-215, 218, 223-226, 294 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 - батьківських прав відносно малолітньої дитини - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягувати щомісячно, з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки смт. Радушне Криворізького району Дніпропетровської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2, аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь батька дитини - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 14.07.2015 року.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки смт. Радушне Криворізького району Дніпропетровської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2, на користь держави судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) гривни 60 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, яка може бути подана протягом 10-ти днів з дня отримання копії рішення суду.

Суддя: