УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Закропивного О.В., Коротуна В.М.,

Мазур Л.М., Нагорняка В.А.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до державного підприємства «Рідний край» товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова фірма «Левада» про стягнення коштів за касаційною скаргою ОСОБА_3, подану представником - ОСОБА_4, на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 14 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на е, що 1 серпня 2008 року між ним та дочірнім підприємством «Рідний край» товариство з обмеженою відповідальністю «Агропромислова фірма «Левада» (далі - ДП «Рідний край» ТОВ «АФ «Левада») було укладено договір на виконання робіт по збиранню зернових культур. За умовами цього договору він зобов'язався проводити обмолот врожаю зернових культур комбайном марки «CLAS Домінатор-105», а відповідач - провести йому оплату з розрахунку 350 грн за 1 га. У подальшому між ними було укладено додаткову угоду до вказаного договору, якою визначено, що договір від 1 серпня 2008 року є трудовим договором на виконання сезонних робіт. Оскільки відповідач зобов'язання за цими договорами виконав не в повному обсязі, позивач просив стягнути на його користь з відповідача суму несплачених за виконану роботу коштів, 3% річних та інфляційні втрати у розмірі 20 157 грн 57 коп.

Справа судами розглядалась неодноразово.

Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 23 жовтня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ДП «Рідний край» ТОВ «АФ «Левада» на користь ОСОБА_3 кошти за виконану роботу по договору в розмірі 11 725 грн, 3% річних від простроченої суми, що становить 2 370 грн 70 коп., 15 761 грн 95 коп. інфляційних втрат, а всього 29 857 грн 65 коп. Вирішено питання про судовий збір.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 14 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові.

У касаційній скарзі, поданій представником, ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на порушення норм процесуального права, та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги та стягуючи з відповідача на користь ОСОБА_3 кошти за виконану роботу, виходив із того, що ДП «Рідний край» ТОВ «Агропромислова фірма «Левада» не виконало свої зобов'язання за договором підряду та не сплатило кошти за виконану ОСОБА_3 роботу. Виконання обумовлених у договорі робіт позивач проводив на площах, які належать ДП «Рідний край» ТОВ «Агропромислова фірма «Левада», а підписав його директор Гурак І.І., який мав право підпису від імені директора відповідача за дорученням.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про відмову в позові, виходив безпідставності позовних вимог, оскільки відповідач ДП «Рідний край» ТОВ «АФ «Левада» не є стороною спірного договору підряду, зазначена угода укладена від імені відповідача іншою юридичною особою, на що відповідач останню не уповноважував.

Проте повністю з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна.

Суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення (ч. 3 ст. 335 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

Статтею 58 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 1 серпня 2008 року між ДП «Рідний край» ТОВ «Агропромислова фірма «Левада» та ОСОБА_3 було укладено договір на виконання робіт по збиранню зернових культур, який є цивільно-правовою угодою (а.с. 5).

Відповідно до п. 1.1 договору позивач прийняв на себе зобов'язання виконати роботу по обмолоту зернових культу (ячмінь ярий) комбайном «СLASS Домінатор-105» на загальній площі 33,5 га. Сторонами договору у п. 2.1 погоджено, що замовник сплачує виконавцеві за 1 га обмолоченої площі ярого ячменю 350 грн.

Так, звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_3 зазначив, що він виконав роботу по обмолоту зернових культур, а відповідач у свою чергу не виконує взяті зобов'язання щодо обов'язку провести оплату за виконану ним роботу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Вказана стаття не містить спеціального регулювання форми договору підряду, разом з тим, цей договір може бути укладений відповідно до загальних вимог про форму (ст.с.205-209 ЦК України).

Згідно зі ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, апеляційний суд дійшов правильного висновку, що між сторонами фактично склалися правовідносини, які виникають з договору підряду, оскільки були погоджені істотні умови договору, які передбачені для договору підряду, а саме: виконання робіт по збиранню зернових культур та визначено порядок оплати виконаних робіт.

При цьому, апеляційний суд відмовив у задоволенні позову з тих підстав, що спірний договір підряду підписаний неповноважною особою, у порушення вимог ст. ст. 212-214, 316 ЦПК України не звернувши уваги на те, що цивільне законодавство не містить обмежень щодо форми договору підряду, відтак, зазначене не може бути самостійною підставою для відмови в позові.

Так, апеляційний суд у порушення вимог процесуального законодавства не визначився належним чином з характером спірних правовідносин, не встановив фактичних обставин справи, залишивши поза увагою положення 205 ЦК України, за змістом яких, правочин для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків, не встановив для кого позивач як підрядник фактично здійснював роботу по обмолоту зернових культур, оскільки це впливає на правову кваліфікацію відносин між сторонами.

При цьому, на підтвердження своїх доводів про виконання роботи по збиранню зернових культур, позивач надав до суду акт здачі і приймання виконаних робіт від 16 серпня 2009 року ОСОБА_3 робота виконана в повному обсязі, зокрема, обмолочено комбайном 33,5 га та намолочено 463,90 центів зерна на суму 11 720 грн (а.с. 7).

Факт того, що ОСОБА_3 дійсно здійснював обмолот зернових культур комбайном СLASS Домінатор-105», на площах, які належали ДП «Рідний край» ТОВ «Агропромислова фірма «Левада» також підтверджується поясненнями свідків.

Так, апеляційний суд установивши, що позивачем було виконано в повному обсязі роботи по збиранню зернових культур на виконання умов договору підряду, дійшов взаємовиключних висновків про відмову в позові за їх безпідставністю.

Викладене свідчить про те, що допущені апеляційним судом порушення норм процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий апеляційний розгляд на підставі ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану представником - ОСОБА_4, задовольнити.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 14 грудня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.Є. Червинська
Судді:О.В. Закропивний
В.М. Коротун
Л.М. Мазур
В.А. Нагорняк