Справа № 152/935/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27 липня 2016 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Славінської Н.Л.,

з участю:

секретаря судового засідання Бабиної І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді Вінницької області в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання майнових прав забудовника в порядку спадкування за законом, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області,

встановив:

22.06.2016 року ОСОБА_1 звернулася до Шаргородського районного суду з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якій зазначила, що 23.10.2006 року помер її батько ОСОБА_4А, який по день смерті проживав та був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1 на вул. 8 Березня, 66.

Після смерті батька залишилося спадкове майно, яке складається, в тому числі, із земельної ділянки площею 1,4529 га, земельної ділянки площею 0,1679 га, розташованих на території Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, грошового вкладу з нарахованими відсотками та компенсацією, що зберігаються в Шаргородсьому ТВБВ №10001/041 АТ «Ощадбанк» на особовому рахунку №0, та із житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться на вул. 8 Березня, 66, в с. Мурафа Шаргородського району Вінницької області.

Спадкоємцями майна після смерті батька по закону є вона та відповідачі син померлого ОСОБА_2 та дружина ОСОБА_3

Спадщину вони прийняли, та вже оформили свої спадкові права на земельні ділянки та грошовий вклад з нарахованими відсотками та компенсацією.

Відповідно до договору про поділ спадщини від 18.05.2016 року, що укладений між нею та відповідачами, відповідач ОСОБА_2 оформив спадкові права на спадкове майно батька, що складається із земельних ділянок, а вона та відповідачка ОСОБА_3 кожна на 1/2 частину спадкового майна, що складається із грошового вкладу з нарахованими відсотками та компенсацією, що зберігаються в Шаргородсьому ТВБВ №10001/041 АТ «Ощадбанк» на особовому рахунку №0.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не бажають оформляти спадкові права на житловий будинок.

Проте, вона оформити спадкові права на житловий будинок з господарськими будівлями не може, оскільки державним нотаріусом Шаргородської державної нотаріальної контори їй було відмовлено в оформленні спадщини через відсутність правовстановлюючого документу свідоцтва про право власності, що є перешкодою для оформлення її спадкових прав на вказаний будинок.

Просила визнати за нею ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті 23.10.2006 року її батька ОСОБА_4 на житловий будинок під літерою «А», загальною площею 135,6 м. кв., в тому числі житловою площею 53,8 м. кв., веранди під літерою «а», прибудови «а1», підвалу «А1», літньої кухні, гаража, сараю під літерою «Б», прибудови під літерою «б», підвалу «Б1», огорожі «1-3», загальною вартістю 150543 грн., які знаходяться на вул. 8-го Березня, 66, в с. Мурафа Шаргородського району Вінницької області.

15.07.2016 року ОСОБА_1 подала заяву про часткову зміну предмету позову (а.с.124-125), в якій зазначила, що при житті батьком ОСОБА_4, як забудовником, не завершено в установленому законодавством порядку оформлення закінчення будівництва будинку з господарськими будівлями по вул. 8 Березня, 66 в с. Мурафа з отриманням відповідного свідоцтва та реєстрації права власності на новостворене майно. За життя ОСОБА_4 житловий будинок з господарськими будівлями по вул. 8 Березня в с. Мурафа був введений у експлуатацію на підставі акту державної технічної комісії від 30.10.2003 року та розпорядження Шаргородської РДА від 30.10.2003 року №336 про затвердження цього акту. У звязку із наведеним у неї виникли перешкоди при оформленні спадкових прав на будинок з господарськими будівлями, площа якого, до того ж, збільшилася за рахунок включення у загальну площу будинку працівниками Могилів-Подільського МБТІ площі підвалів та інших приміщень.

Просить визнати за нею, ОСОБА_1, в порядку спадкування за законом після смерті 23.10.2006 року її батька ОСОБА_4, майнові права та обовязки забудовника на незавершений будівництвом індивідуальний житловий будинок під літерою «А», загальною площею 135,6 м. кв., в тому числі житловою площею 53,8 м. кв., веранду під літерою «а», прибудову «а1», підвал «А1», літню кухню, гараж, сарай під літерою «Б», прибудову під літерою «б», підвал «Б1», огорожу «1-3», загальною вартістю 150543 грн., які знаходяться на вул. 8-го Березня, 66, в с. Мурафа Шаргородського району Вінницької області.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилася, 27.07.2016 року подала заяву про розгляд справи у її та її представника відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов в редакції заяви про зміну предмету позову задовольнити (а.с.135).

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, від них до суду 22.07.2016 року та 27.07.2016 року, відповідно, надійшли заяви, у яких останні просять розгляд справи проводити у їх відсутності, позов ОСОБА_1 в редакції заяви про зміну предмету позову визнають, не заперечують щодо його задоволення (а.с.132, 134).

Представник третьої особи Мурафської сільської ради Шаргородського району в судове засідання не зявився, але 07.07.2016 року до суду надійшла заява від Мурафського сільського голови ОСОБА_5, у якій останній просить розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом розглянути у відсутності представника сільської ради, заперечень щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 сільська рада не має (а.с.113-114, 136).

В судове засідання не зявилися всі особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, при цьому представник позивачки, відповідачі, представник третьої особи заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності та відсутності позивачки, перешкод для розгляду справи в судовому засіданні немає, тому суд вважає, що справу можна розглянути без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України.

Вирішуючи спір суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 23.10.2006 року помер батько позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ №054349, свідоцтвом про народження та одруження позивачки (а.с.9, 7-8).

ОСОБА_4А по день смерті, що сталася 23.10.2006 року, постійно проживав та був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1 на вул. 8-го Березня, 66, що підтверджується довідкою, виданою виконкомом Мурафської сільської ради за №1445 від 25.05.2016 року, відповідно до якої на час відкриття спадщини зі спадкодавцем були зареєстровані дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_2 (а.с.10).

Після смерті ОСОБА_4 залишилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 1,4529 га та земельної ділянки площею 0,1679 га, розташованих на території Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, грошового вкладу з нарахованими відсотками та компенсацією, що зберігаються в Шаргородсьому ТВБВ №10001/041 АТ «Ощадбанк» на особовому рахунку №0, та із незавершеного будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться на вул. 8 Березня, 66, в с. Мурафа Шаргородського району Вінницької області.

Спадкоємцями майна померлого ОСОБА_4 за законом є дружина померлого ОСОБА_3, син ОСОБА_2 та дочка позивачка ОСОБА_1 (до одруження ОСОБА_2) П.С. (а.с.8, 10), які спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняли та частково оформили свої спадкові права, що підтверджується договором про поділ спадщини від 18.05.2016 року, з якого вбачається, що у спадщину до відповідача ОСОБА_2 переходить земельна ділянка площею 1,4529 гектарів та земельна ділянка площею 0,1679 гектарів, що розташовані на території Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області та передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; у спадщину до позивачки ОСОБА_1 та відповідачки ОСОБА_3 переходить по ? частці грошового вкладу з нарахованими відсотками та компенсацією, що зберігаються в Шаргородсьому ТВБВ №10001/041 АТ «Ощадбанк» на особовому рахунку №0 (а.с.11), а також матеріалами оглянутої в судовому засіданні спадкової справи №374/16 до майна померлого 23.10.2006 року ОСОБА_4 (а.с.58-110), та свідоцтвами про право на спадщину за законом від 18.05.2016 року (а.с.12, 13, 94, 97, 99, 102).

Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_4 немає, так як сини померлого ОСОБА_4 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 спадщини, що залишилася після смерті батька не прийняли і на неї не претендують, про що подали відповідні заяви (а.с.65-66).

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 оформляти спадкові права на житловий будинок, що розташований на вул. 8 Березня, в с. Мурафа не бажають.

Позивачці ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_4 на житловий будинок, що знаходиться в с. Мурафа Шаргородського району Вінницької області на вул. 8 Березня, 66, відмовлено 18.05.2016 року завідуючою Шаргородською державною нотаріальною конторою Вінницької області ОСОБА_8, про що винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.6). Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії нотаріус зазначає відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок.

Факт належності спадкодавцеві ОСОБА_4 незавершеного будівництвом будинку по вул. 8 Березня, 66, в с. Мурафа Шаргородського району підтверджується наступними доказами.

Так, судом встановлено, що будівництво будинку по вул. 8 Березня, 66, в с. Мурафа Шаргородського району ОСОБА_4 відбулося на відведеній для цього земельній ділянці та на законних підставах, оскільки 15.12.1993 року ОСОБА_4 рішенням Мурафської сільської ради за №36 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,35 га (а.с.21).

На вказаній земельній ділянці ОСОБА_4 в с. Мурафа на вул. 8 Березня, 66, було зведено у 2003 році житловий будинок з господарськими будівлями, який прийнято у експлуатацію, що підтверджується актом державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта від 30.10.2003 року за №336, який знаходиться в матеріалах оглянутої судом інвентарної справи №15030 (а.с.138-139).

Вказаний акт затверджено розпорядженням Шаргородської РДА від 30.10.2003 року за №336 «Про затвердження актів прийняття в експлуатацію закінченого індивідуального будівництва», що вбачається із оглянутої в судовому засіданні інвентарної справи №15030 (а.с.140-141).

З означених Акту та розпорядження вбачається, що житловий будинок ОСОБА_4 має площу 78 кв.м. (а.с.138-141).

Із інвентаризаційної справи, оглянутої в судовому засіданні, технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок та довідки КП «Могилів-Подільське МБТІ» про технічний стан житлового будинку від 02.06.2016 року вбачається, що будинковолодіння в с. Мурафа Шаргородського району Вінницької області на вул. 8 Березня, 66, складається з житлового будинку під літерою «А», проте більшою загальною площею, ніж зазначено у акті про прийняття в експлуатацію та в розпорядження РДА про затвердження вказаного акту, зокрема, площею 135,6 м. кв., в тому числі житловою площею 53,8 м. кв., веранди під літерою «а», прибудови «а1», підвалу «А1», літньої кухні, гаражу та сараю під літерою «Б», прибудови під літерою «б», підвалу «Б1», огорожі «1-3», загальною вартістю 150543 грн. (а.с.17, 18-20).

Як вбачається із довідки відділу містобудування та архітектури Шаргородської РДА від 14.07.2016 року за №33, при введенні будинку ОСОБА_4 в експлуатацію приймальною комісією в загальну площу будинку не було включено площу підвалів, котельні та веранди, які є підсобними приміщеннями (а.с.128).

Будинок на вул. 8 Березня, 66, знаходиться на земельній ділянці площею 0,35 га, яка належала батькові позивачки ОСОБА_4, що підтверджується архівною випискою з рішення №39 виконавчого комітету Мурафської сільської ради народних депутатів Шаргородського району від 15.12.1993 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність на території Мурафської сільської ОСОБА_8 народних депутатів» (а.с.21), та записами в погосподарських книгах.

З довідки виконкому Мурафської сільської ради від 05.04.2016 року за №1137 вбачається, що власником будинку на вул. 8 Березня, 66, в с. Мурафа є ОСОБА_4, який помер 23.10.2006 року (а.с.14).

Загальний фізичний стан будинку 2002 року забудови задовільний, придатний до експлуатації, має 15% зносу (а.с.17). Проте, відповідно до таблиці 5.1 Правил визначення фізичного зносу житлових будинків СОУ ЖКГ 75.11-35077234. 0015:2009, задовільний стан будинку (21-40% зносу) означає, що елементи будівлі в цілому придатні для експлуатації, але потребують ремонту, який найдоцільніший на цій стадії.

Відповідно до довідки КП «Могилів-Подільське МБТІ», у архівних даних КП право власності на домоволодіння в с. Мурафа Шаргородського району на вул. 8 Березня, 66 за ОСОБА_4 не зареєстровано (а.с.16).

Будинок по вул. 8 Березня, 66 в с. Мурафа Шаргородського району ОСОБА_4 закінчено будівництвом у 2002 році, будівництво відповідає вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, що підтверджується актом прийняття його в експлуатацію від 30.10.2016 року, технічним паспортом на будинок та інвентарною справою на домоволодіння №15030, що оглянуті в судовому засіданні, копії яких знаходяться в матеріалах справи (а.с.139-141).

Відповідно до розяснень, що містяться в інформаційному листі Державної реєстраційної служби України від 12.03.2013 року за №95-06-15-13, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом індивідуальних (садибних) житлових будинків, господарських будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема, для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Згідно з розясненнями, що містяться в п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обовязки як забудовника входять до складу спадщини.

Відтак, судом встановлено, що будівництво житлового будинку і надвірних будівель відбулося ОСОБА_4 на відведеній для цього земельній ділянці, на законних підставах, після закінчення будівництва житловий будинок здано забудовником у експлуатацію, проте, не отримано свідоцтво про право власності, тому цей будинок є незавершеним будівництвом, новоствореним майном. ОСОБА_4 мав на день смерті лише права забудовника будинку по вул. 8 Березня, 66 в с. Мурафа, а не власника, і його права та обовязки забудовника означеного будинку входять до складу спадщини, що відкрилася після його смерті.

У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 на житловий будинок, що знаходиться в с. Мурафа по вул. 8 Березня, 66, позивачці ОСОБА_1 відмовлено 18.05.2016 року державним нотаріусом Шаргородської ДНК, про що винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.6). Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії нотаріус зазначає відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок.

Встановленим судом фактам відповідають спадкові цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно і регулюються Конституцією України, ЦК України та ЦПК України.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обовязку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права.

Статтями 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1258, 1261, 1296 ЦК України встановлено загальні положення про спадкування.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1220 ЦК України).

Спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст.1222 ЦК України.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч.1 ст.1258 ЦК України).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України).

В силу статей 177, 178 ЦК України обєктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага і вони можуть відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невідємними від фізичної чи юридичної особи.

Згідно зі ст.331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були в використанні у процесі цього будівництва (створення майна).

Виходячи з аналізу норм цивільного законодавства, успадковуватись може лише обєкт цивільного права.

На будинок з господарськими будівлями в с. Мурафа Шаргородського району по вул. 8 Березня, 66, правовстановлюючі документи відсутні, тому він не набув статусу обєкта цивільного права, що з огляду на положення ст.178 ЦК України, є правовою перешкодою для його вільного обігу в цивільному обороті.

Аналогічна правова позиція висловлена Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 25.12.2013 року №6-46105св13.

Згідно з розясненнями, що містяться в п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обовязки як забудовника входять до складу спадщини.

Таким чином, аналіз перевірених і оцінених в судовому засіданні доказів переконує суд, що ОСОБА_4 мав права та обовязки забудовника житлового будинку з господарськими будівлями по вул. 8 Березня, 66 в с. Мурафа Шаргородського району, а відтак його майнові права забудовника входять до складу спадщини, тому до ОСОБА_1, як спадкоємця останнього, переходять права забудовника на оформлення будинку з господарськими будівлями у встановленому законом порядку, так як остання, згідно з договором про поділ спадщини та свідоцтвом про право на спадщину за законом, оформила спадкові права на грошові вклади спадкодавця.

Саме така правова позиція висловлена в п.3.2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року.

Відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з абз.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно до абз.6 п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі», за змістом частини 4 ст.174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Враховуючи, що відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнано позовні вимоги ОСОБА_1, що вбачається із письмових заяв відповідачів (а.с.134-135), то суд вважає, що в даному випадку наявні всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову.

Отже, позов ОСОБА_1 в редакції заяви від 15.07.2016 року про визнання за нею майнових прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини, підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.3, 6, 10, 11, 60, 212-215, 218, 223 ЦПК України, на підставі ст.ст.1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1258, 1261, 1268, 1296 ЦК України,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання майнових прав забудовника в порядку спадкування за законом, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженкою та жителькою с. Мурафа Шаргородського району Вінницької області, вул. 8 Березня, буд. 66, в порядку спадкування за законом після смерті 23.10.2006 року ОСОБА_4 майнові права та обовязки забудовника на незавершений будівництвом житловий будинок під літерою «А», загальною площею 135,6 м. кв., в тому числі житловою площею 53,8 м. кв., веранду під літерою «а», прибудову «а1», підвал «А1», літню кухню, гараж, сарай під літерою «Б», прибудову під літерою «б», підвал «Б1», огорожу «1-3», загальною вартістю 150543 грн., що розташовані на вул. 8-го Березня, 66, в с. Мурафа Шаргородського району Вінницької області, з правом здачі нею цих будівель в експлуатацію і отримання на її імя документів, що посвідчують право власності.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя