АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження : 22ц/790/5048/16 Головуючий 1-ї інстанції - Покальчук Ю.М.
Справа № 2-631/574/15 Доповідач - Шевченко Н.Ф.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого - Шевченко Н.Ф.

суддів - Пономаренко Ю.А., Міненкової Н.О.

при секретарі - Каплоух Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Заступника Генерального прокурора України на рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 03 березня 2016 року по справі за позовом прокурора Нововодолазького району Харківської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Харківській області та Харківської обласної ради до Знам'янської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, ОСОБА_1, відділу Держкомагенства у Нововодолазькому районі Харківської області, третя особа - Департамент екології та природних ресурсів Харківської обласної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування державного акту на право приватної власності на землю та його державної реєстрації, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2015 року прокурор Нововодолазького району Харківської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Харківській області та Харківської обласної ради звернувся до суду з позовом до Знам'янської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, ОСОБА_1, відділу Держкомагенства у Нововодолазькому районі Харківської області про визнання незаконним та скасування державного акту на право приватної власності на землю та його державної реєстрації.

В обґрунтування позову посилався на те, що на підставі акту перевірки Державної екологічної інспекції в Харківській області від 23 липня 2013 року щодо дотримання Знам'янською сільською радою Нововодолазького району вимог природоохоронного законодавства про додержання режиму територій та об'єктів природно заповітного фонду - ентомологічного заказнику місцевого значення «Пересіл», прокуратурою району у 2014 році проведена перевірка, під час якої встановлені порушення при ухваленні рішень Х сесії ХХІІІ скликання Знам'янської сільської ради народних депутатів від 20 квітня 2000 року «Про виділення в натурі земельної ділянки (паю) ОСОБА_1.» та рішення виконавчого комітету Знам'янскьої сільської ради народних депутатів від 11 липня 2000 року «Про погодження проекту організації території земельної частки (паю) ОСОБА_1.», а також державного акту на право приватної власності на землю та його державну реєстрацію, які просив визнати недійсними та скасувати.

У зв'язку з чим просив зобов'язати ОСОБА_1 повернути земельну ділянку площею 8,35 га у державну власність, зобов'язати відділ Держземагенства в Нововодолазькому районі Харківської області внести відомості до Державного земельного кадастру про обмеження у використанні земельної ділянки площею 5,75 га на території Знам'янської сільської ради Нововодолазького району на якій знаходиться об'єкт природно-заповідного фонду відповідно до рішення ХІІІ сесії ХХІ скликання Харківської обласної ради народних депутатів від 21 травня 1993 року та Положення про ентомологічний заказник місцевого значення «Пересіл».

Також просив судові витрати, пов'язані зі звільненням земельної ділянки, покласти на відповідачів.

Представник Державної екологічної інспекції в Харківській області надав суду заяву, в якій повністю підтримав позовні вимоги.

Відповідачі та їх представники проти позову заперечували з посиланням на його безпідставність та недоведеність.

Рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 03 березня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі заступник Генерального прокурора просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Стягнути з відповідачів судові витрати.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом норм процесуального та матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення районного суду у відповідності до вимог ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення не в повній мірі відповідає вищезазначених норм цивільного процесуального права з огляду на наступне.

Стаття 121 Конституції України (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) покладає на органи прокуратури обов'язок представництва інтересів держави у спірних правовідносинах шляхом пред'явлення та підтримання в суді даного позову.

Статтею 14 Конституції України встановлено, що земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Право на землю набувається і реалізується громадянами та суб'єктами господарської діяльності.

В силу ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Згідно частини 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Пункт 34 частини 1 статті 26 вказаного Закону визначає регулювання сільськими, селищними, міськими радами земельних відносин.

За приписами частини 1, 2 статті 1 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) Земельні Земельні відносини в Україні регулюються цим Кодексом Конституцією України, та іншими актами законодавства України і Республіки Крим, що видаються відповідно до нього.

Завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою створення умов для раціонального використання й охорони земель, рівноправного розвитку всіх форм власності на землю і господарювання, збереження та відтворення родючості грунтів, поліпшення природного середовища, охорони прав громадян, підприємств, установ і організацій на землю.

Відповідно ст. 9 Земельного кодексу України в редакції 1991 року до повноважень сільських селищних рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить серед іншого передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування, в тому числі на умовах оренди у порядку, встановленому ст. ст. 17 і 19 цього Кодексу. Надання земельних ділянок здійснюється за проектами відведення цих ділянок. Розробку проектів відведення земельних ділянок, перенесення їх меж у натуру (на місцевість) і виготовлення документів, що посвідчують право користування землею, здійснюють держави та інші землевпорядні організації. Замовниками виконання вказаних робіт є відповідні місцеві Ради народних депутатів, підприємства. Проект відведення землі подається до сільської, селищної, міської Ради, яка розглядає його і в межах своєї компетенції приймає рішення про надання земель (ст. 19).

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи про те, що рішенням Харківської обласної ради народних депутатів Х111 сесії ХХ1 скликання від 21.05.1993 року було створено без вилучення земельних ділянок за згодою землекористувачів заказник «Пересіл» місцевого значення площею 12,2 га в тому числі на території колгоспу «Іскра» та передано його під охорону господарства (а.с.15).

У квітні 1999 року було затверджено Положення про ентомологічний заказник місцевого значення «Пересіл» (а.с.18-20).

Відповідно пунктів 1.7 1.8 вказаного Положення було визначено, що межі заказника виносяться в натурі з встановленням державних інформаційно-охоронних знаків затвердженого зразку. Межі заказника наносяться на планово-картографічні матеріали КСП «Іскра» та управління земельних ресурсів Нововодолазького району.

У відповідності до ст. 21 ЗК України, в редакції чинній на дату постановлення оскаржуваних ухвал, порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення

До вказаного Положення додана викопіровка з плану землекористування КСП «Іскра» із зазначенням земель ентомологічного заказника місцевого значення «Пересіл» (а.с.21).

Відповідно охоронного зобов'язання, виданого Міністерством охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України представник Держуправління екобезпеки в Харківській області на підставі ст..53 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» передав голові правління КСП «Іскра» під охорону вищеназваний заповідний об'єкт - ентомологічний заказник місцевого значення «Пересіл» 28.01.1999 року (а.с.22). Охоронне зобов'язання зареєстроване у Державному управлінні екологічної безпеки в Харківській області за № 574.

Відповідно охоронного зобов'язання, виданого Міністерством екології та природних ресурсів України представник Держуправління на підставі ст..53 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» передав директору СТОВ «Іскра» під охорону вищеназваний заповідний об'єкт - ентомологічний заказник місцевого значення «Пересіл» 30 червня 2001 року (а.с.23). Охоронне зобов'язання зареєстроване у Державному управлінні екологічної безпеки в Харківській області за № МЗе-54-574.

У серпні 2003 року було затверджено нове Положення про ентомологічний заказник місцевого значення «Пересіл» з додатком карти-схеми заказника (а.с.25-27).

Відповідно охоронного зобов'язання, виданого Міністерством екології та природних ресурсів України в.о.начальника Держуправління на підставі ст..53 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» передав голові Знам'янської сільської ради під охорону вищеназваний заповідний об'єкт - ентомологічний заказник місцевого значення «Пересіл» 05 серпня 2003 року (а.с.27). Охоронне зобов'язання зареєстроване у Державному управлінні екологічної безпеки в Харківській області за № Мзе-54-574.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає, що інформація від 22.07.2014 року за підписом начальника відділу Держземагенства у Нововодолазькому районі Харківської області про те, що межі заказника не встановлювались спростовується вищезазначеними доказами.

Факт перетину земельної ділянки, що знаходиться у власності ОСОБА_1 з земельною ділянкою ентомологічного заказника місцевого значення «Пересіл» підтвердив в судовому засіданні апеляційного суду голова Знам'янської сільської ради, який пояснив, що він замовляв встановленого зразка межові знаки, які встановлювали для визначення меж заказника, проте при їх установці було виявлено накладення земель, виділених і переданих у власність відповідачеві ОСОБА_1, на землі заказника.

Рішенням Х сесії ХХІІІ скликання Знам'янської сільської ради народних депутатів від 20 квітня 2000 року «Про виділення в натурі земельної ділянки (паю) ОСОБА_1.» вилучено із землеволодіння реформованого колективного сільськогосподарського підприємства «Іскра» та виділено в натурі згідно сертифіката на право на земельну частку (пай), серія НОМЕР_2 земельну ділянку площею 8,35 га. Вказане рішення не містить будь-яких конкретних координат земельної ділянки, виділеної ОСОБА_1 (а.с.31).

Оскільки земельна ділянка ОСОБА_1 площею 8,35 га вищевказаним рішенням виділена як власнику сертифіката на право на земельну частку (пай), серія НОМЕР_2 підстав визнавати рішення Знам'янської сільської ради народних депутатів від 20 квітня 2000 року недійсним немає з урахуванням того, що воно прийняте в межах повноважень.

Колегія суддів також враховує і той факт, що вказаним рішенням земельну ділянку площею 8,35 га виділено та приєднано до особистого підсобного господарства ОСОБА_1

При цьому будь-яких посилань про передачу цієї земельної ділянки у власність ОСОБА_1 оскаржуване рішення не містить.

Разом з тим, рішення виконавчого комітету Знам'янскьої сільської ради народних депутатів від 11 липня 2000 року «Про погодження проекту організації території земельної частки (паю) ОСОБА_1.», на підставі якого ОСОБА_1 видано державний акту на право приватної власності на землю не відповідає чинному на той час земельному законодавству, у зв'язку з чим і рішення і Державний акт підлягають визнанню недійсними.

Відповідно до п. 34 ст. 26 Закону України « Про місцеве самоврядування в Україні » питання регулювання земельних відносин вирішується виключно на пленарному засіданні відповідної ради.

Статтями 9 та 17 Земельного кодексу України, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що передача земельних ділянок у приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки.

Статтею 22 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Визначений порядок щодо надання земельної ділянки у власність ОСОБА_1 був порушений .

Матеріали справи свідчать, що Державний акт на право приватної власності на землю серія 11-ХР № 102935 на ім'я ОСОБА_1 видано на підставі неповноважного органу - не сільською радою народних депутатів, а її виконавчим комітетом Знам'янскьої сільської ради (а.с.41-42).

Судом апеляційної інстанції в межах вимог ст.ст. 10, 303 ЦПК України додатково досліджена надана представником ОСОБА_1 технічна документація, щодо передачі земельної частки (паю) в натурі та виготовлення державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_1 із земель колективної власності на території Знам'янскьої сільської ради Нововодолазького району Харківської області із якого також вбачається, що Державний акт на право приватної власності на землю виданий на підставі рішення виконавчого комітету Знам'янскьої сільської ради народних депутатів від 11 липня 2000 року «Про погодження проекту організації території земельної частки (паю) ОСОБА_1.».

Аналізуючи наведені факти, колегія суддів дійшла до висновку, що Державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий, і дотримання вимог, передбачених земельним законодавством, зокрема статтями 9, 17 ЗК України.

З урахуванням зазначеного колегія суддів при ходить висновку, що позовні вимоги про визнання недійсними рішення виконавчого комітету Знам'янскьої сільської ради народних депутатів від 11 липня 2000 року «Про погодження проекту організації території земельної частки (паю) ОСОБА_1.», і Державний акт є обґрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню.

Що стосується вимог прокурора в частині покладення обов'язку на відділ Держземагенства у Нововодолазькому районі Харківської області внести відомості до Державного земельного кадастру про обмеження використання земельної ділянки площею 5,75 га на якій знаходиться об'єкт природно-заповідного фонду вони задоволенню не підлягають, оскільки відповідно Закону України « Про Державний земельний кадастр» повноваження територіальних органів Держземагенства в частині щодо внесення відомостей до Державного земельного кадастру припинились.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги прокурора підлягають частковому задоволенню з зазначених вище підстав.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу заступника Генерального прокурора України задовольнити частково.

Рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 03 березня 2016 року скасувати, ухвалити нове рішення яким позовні вимоги прокурора Нововодолазького району Харківської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Харківській області та Харківської обласної ради задовольнити частково.

Визнати незаконним рішення виконавчого комітету Знам'янської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, від 11 липня 2000 року № 12 «Про погодження проекту організації території земельної частки (паю) ОСОБА_1.».

Визнати недійсним та скасувати Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3 виданий ОСОБА_1 у серпні 2000 року та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 1289.

Витребувати із незаконного володіння ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1, земельну ділянку площею 8,35 га та повернути її у державну власність.

Стягнути з ОСОБА_1, на користь Генеральної прокуратури України 5661,04 грн. (п'ять тисяч шістсот шістдесят одну грн..04 коп.) судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

У задоволенні інших вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: