Ухвала

іменем україни

26 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Мазур Л.М., НагорнякаВ.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Мар'янівської сільської ради про визнання заповіту недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 13 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 24 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, Мар'янівської сільської ради про визнання заповіту недійсним.

На обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що 25 червня 2012 року спадкодавець ОСОБА_6 - її мати, склала заповіт, в якому заповідала все своє майно ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла. Зазначала, що при зверненні спадкоємців до нотаріуса між ними виник спір щодо спадкового майна. Вказувала, що секретар сільської ради Кравченко Т.М. внесла відомості до спадкового реєстру про посвідчення заповіту 08 січня 2013 року, вже після смерті спадкодавця. Вважала, що відсутність реєстрації заповіту у спадковому реєстрі в день його посвідчення є порушенням форми заповіту (ст. 1247 ЦК України) і оскільки заповіт не був зареєстрований в спадковому реєстрі за життя ОСОБА_6, то він є недійсним.

Враховуючи викладене, позивачка просила суд визнати заповіт ОСОБА_6 від 25 червня 2012 року недійсним.

Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 13 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 24 грудня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

При вирішенні судом спору про визнання договору недійсним з підстав відсутності у сторони волі на його укладення правове значення має наявність такої волі на момент досягнення сторонами договору згоди в належній формі з усіх істотних умов договору, а не на момент його державної реєстрації. Вчиненням правочину слід вважати момент, коли сторони свого часу досягли згоди з усіх істотних умов.

Одностороння незгода сторони з реєстрацією раніше підписаного нею договору не може визнаватися обставиною для визнання його недійсним із підстав, передбачених ч. 3 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 25 грудня 2013 року у справі № 6-118цс13).

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, встановивши, що спірний заповіт було складено відповідно до вимог ст. 1247 ЦК України та підписано особисто ОСОБА_6, посвідчено службовою особою, визначеною ст. ст. 1251-1252 ЦК України та внесено у спадковий реєстр в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України від 11 травня 2011 року № 491, з урахуванням висновків Верховного Суду України, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, отже, судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 13 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 24 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

Л.М.Мазур

В.А.Нагорняк