Справа № 369/2614/16-ц
Провадження № 2/369/1690/16
27.04.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Волчка А.Я.
за участю секретаря Раситюк М.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
У березні 2015 року позивач позовом ОСОБА_1 звернувся із позовом до відповідачки ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що 27 жовтня 2015 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 669.
Від цього шлюбу в них дітей немає. Спільно нажитого майна немає.
Подружнє життя між ними не склалося. До шлюбу позивачка за ним доглядала, саме тому вони і уклали даний шлюб, адже після його смерті, вона як його дружина була б спадкоємцем першої черги.
Проте відразу після реєстрації шлюбу відношення відповідачки до нього стало діаметрально протилежним. Вона почала його сварити, перестала доглядати, стала рідко приїжджати до нього, позабирала всі його документи. Тобто відповідачка уклала з ним шлюб тільки з корисливих мотивів аби заволодіти його майном після його смерті, а зважаючи на його 91 річний вік, чекати залишилося не довго.
На даний момент сторони спільного господарства не ведуть, тому просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою.
Позивач до суду направив заяву про слухання справи у його відсутності, просив позов задоволити повністю. Позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити. Проти винесення заочного рішення суду не заперечував.
Відповідачка в судове засідання не зявилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, до суду направила заяву про відкладення слухання справи у зв»язку з хворобою.
Проте доказів того, що вона дійсно хворіє суду не надала, а тому суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача за наявними у справі доказами, ухваливши за згодою позивача, відповідно до ст. 224-226 ЦПК України, заочне рішення.
У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27 жовтня 2015 року, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 669.
Між сторонами склалися відчужені взаємовідносини, сімейно-шлюбних стосунків не підтримують, проживають окремо один від одного, не ведуть спільного господарства, не мають єдиного бюджету, позивач наполягає на розлученні та не бажає примирення і проживання єдиною сім'єю з відповідачем.
Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Відповідно до з вимог статті 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розлучення є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливими, оскільки тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має. Так суд не в праві примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, зважаючи на вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Тому, суд приходить до висновку про те, що сімя позивача та відповідача існує лише формально і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам.
Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сімї є неможливим і суперечить інтересам позивача та відповідача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 111, 112, 113, 114 Сімейного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 10, 58, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 669.
Прізвища сторін після розірвання шлюбу залишити без змін.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 (десяти) днів з дня отримання рішення.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії даного рішення суду особою, яка його оскаржує.

Суддя А.Я.Волчко