Справа № 344/4003/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1007/2016
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

Головуючого: Проскурніцького П.І.

Суддів: Бойчука І.В., Ясеновенко Л.В.

за участю секретаря: Драганчук У.М.

сторін: представника відповідача ОСОБА_2,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 31 березня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 31 березня 2016 року задоволено заяву ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення позову. Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль марки Mitsubishi Pajero, 2004 року випуску, який належить на праві приватної власності позивачці ОСОБА_3

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що ухвала винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказав, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що заявником не було дотримано вимог, передбачених ст.151 ЦПК України під час взернення із заявою про забезпечення позову. Суд необгрунтовано та з порушенням норм процесуального права постановив спірну ухвалу, при тому, що жодних обгрунтувань причин, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, а також обгрунтування необхідності застосування того чи іншого виду забезпечення позову позивачем не було зазначено у своїй заяві.

Постановивши спірну ухвалу, суддя не зазначив підстави для обрання такого виду забезпечення позову, як накладення арешту на транспортний засіб, внаслідок чого не дотримався вимог, передбачених ч.5 ст.153 ЦПК України.

Окрім того, судом вжито заходи забезпечення позову без повідомлення відповідача. Також зазначає, що транспортний засіб є спільною сумісною власністю, придбаний під час шлюбу за кошти відповідача.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити у задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірний транспортний засіб.

Колегія суддів, вислухавши доповідача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до відповідача про витребування з незаконного володіння ОСОБА_4 належний їй на праві приватної власності автомобіль марки Mitsubishi Pajero, 2004 року випуску, який належить на праві приватної власності позивачці.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 31.03.2016 року задоволено заяву ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на зазначений автомобіль.

Забезпечення позову - це вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Згідно ч.1 ст. 151 ЦПК України - суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені ЦПК України, заходи забезпечення позову.

В силу ч.3 ст. 151 ЦПК України - забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9 , розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що невжиття заходів забезпечення даного позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

При обранні видів забезпечення позову суд першої інстанції правомірно виходить з вимог ч. 3 ст. 152 ЦПК України, відповідно до якої види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, і вважав за можливим забезпечення вимог за даним позовом шляхом накладення арешту на транспортний засіб - автомобіль марки Mitsubishi Pajero, 2004 року випуску, який належить на праві приватної власності позивачці.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення питання щодо вжиття заходів забезпечення позову.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Приймаючи до уваги вище наведене, колегія суддів вважає, що постановлена в даній справі ухвала є законною і обґрунтовано. Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують. Тому підстав для скасування оскарженої ухвали колегія суддів не знаходить.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 312, 313-315; 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 31 березня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий: П.І. Проскурніцький

Судді: І.В. Бойчук

ОСОБА_6