АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22ц/774/1798/К/16 Головуючий в суді першої
Справа № 211/7651/14-ц інстанції - Бардін О.С.
Категорія № 5 (I) Доповідач - Митрофанова Л.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2016 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Митрофанової Л.В.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

із секретарем - Масловою К.В.,

за участі представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 05 липня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа Довгинцівський районний відділ в місті Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, вселення в квартиру,

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням в звязку з відсутністю в ньому понад один рік без поважних причин.

08 жовтня 2015 року позивач уточнив свої позовні вимоги та обґрунтовував їх тим, що 17.11.2001 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народився син ОСОБА_8 та ІНФОРМАЦІЯ_2 року донька ОСОБА_14.

Вони всі разом проживали в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, яка належить позивачу на праві приватної власності, згідно договору купівлі-продажу від 09 квітня 2008 року.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 08 грудня 2010 року шлюб між сторонами було розірвано, відповідач добровільно виселилась, до теперішнього часу в квартирі залишаються зареєстрованими відповідач з дітьми.

На даний момент відповідач створила нову сім'ю та народила дитину, з кінця грудня 2010 року не проживає у спірній квартирі, але залишається бути в ній зареєстрованою, що спричиняє позивачу додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, тому позивач просив суд усунути перешкоди в користуванні власністю - квартирою, визнати відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням в зв'язку з відсутністю в ньому понад рік без поважною причини.

В грудні 2015 року ОСОБА_5 звернулась з зустрічним позовом до ОСОБА_9 про поділ спільного майна подружжя, вселення в квартиру, в якому вказала, що 17.11.2001 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народився син ОСОБА_8 та ІНФОРМАЦІЯ_2 року донька ОСОБА_14. 09 квітня 2008 року за спільні кошти, перебуваючи у шлюбі, вони з відповідачем придбали квартиру АДРЕСА_1 , в якій вони разом з дітьми проживали до 2010 року. 08 грудня 2010 року шлюб між ними було розірвано.

На підставі наведеного ОСОБА_5 просила суд визнати спірну квартиру спільною сумісною власністю та визнати за нею та за ОСОБА_3 рівні частки в праві спільної сумісної власності на квартиру в розмірі 1/2 кожному, вселити її в квартиру, встановити порядок користування квартирою, виділивши їй в користування ізольовану кімнату.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 05 липня 2016 року ОСОБА_3 відмовлено в задоволенні позову.

Позовні вимоги ОСОБА_5 задоволені частково.

Визнано квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 42,54 кв.м., жилою площею 27,10 кв.м. спільною сумісною власністю ОСОБА_5 та ОСОБА_3.

Визнано за ОСОБА_5 та ОСОБА_3 право власності за кожним на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2.

Вселено ОСОБА_10 в квартиру АДРЕСА_2.

В іншій частині в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по справі про задоволення його позову та відмову в задоволенні зустрічного позову посилаючись на те, що спірна квартира належить йому на праві приватної власності, ОСОБА_5 є його колишньою дружиною, яка особисто ініціювала розірвання шлюбу і в грудні 2010 року, забравши всі свої особисті речі перестала мешкати у вказаній квартирі без поважних причин, спільного господарства вони не ведуть, тому ОСОБА_5 має бути визнана такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1

Задовольняючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 суд першої інстанції не надав оцінки обставинам справи, зокрема тому, що спірна квартира була придбана за його особисті кошти від реалізації домоволодіння, яке належало йому на праві приватної власності, чого ОСОБА_5 не заперечувала. Не було надано оцінки поясненням свідка ОСОБА_11, колишнього власника спірної квартири, який пояснив, що розрахунки за квартиру проводились саме ОСОБА_3

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони з 17.11.2001 року перебували у зареєструваному шлюбі, який рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.12.2010 року розірвано, ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народився син ОСОБА_8 та ІНФОРМАЦІЯ_2 року донька ОСОБА_14. (а.с.11,12,13 - копії свідоцтва про народження, рішення суду).

29.03.2006 року ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу придбав домоволодіння по АДРЕСА_3 (а.с.100 - копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно).

09.04.2008 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі продажу, згідно якому ОСОБА_12 придбав квартиру по АДРЕСА_1 (а.с.8 - копія договору купівлі-продажу).

Позивач ОСОБА_3, відповідач ОСОБА_5 та їх діти зареєстровані в спірній квартирі (а.с.6 - копія довідки).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3 та задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_5 суд першої інстанції виходив з того, щоОСОБА_5 є співвласником спірної квартири, а не членом (колишнім) сім'ї позивача, а тому вона не може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщення, незалежно від часу не проживання в квартирі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Положенням частини ст. 69 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення

Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов'язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю.

Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім'я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя.

Оскільки спірна квартира придбана в період шлюбу, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вимоги позивача за зустрічним позовом щодо визнання спірної квартири спільною сумісною власністю подружжя, поділу вказаної квартири як спільного майна подружжя та визнання за сторонами права власності по 1/2 частини квартири за кожним та вселення підлягають задоволенню

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_5 має бути визнана такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки ОСОБА_5 є співвласником спірної квартири, а тому вона не може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщення, незалежно від часу не проживання в квартирі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що спірна квартира була придбана за його особисті кошти від реалізації домоволодіння, яке належало йому на праві приватної власності, чого ОСОБА_5 не заперечувала. Не було надано оцінки поясненням свідка ОСОБА_11, колишнього власника спірної квартири, який пояснив, що розрахунки за квартиру проводились саме ОСОБА_3 також не можуть бути підставою для скасування рішення суду, задоволення первісного позову та відмови в задоволенні зустрічної позовної заяви.

На думку колегії суддів, ОСОБА_13 ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не надав належних та допустимих доказів того, що спірна квартира була придбана за його особисті кошти.

Крім того, як встановлено судом першої інстанції, домоволодіння по АДРЕСА_3, також було придбано сторонами під час шлюбу, тому кошти від його продажу також є спільною сумісною власністю подружжя.

Пояснення свідка ОСОБА_11, колишнього власника спірної квартири, про те, що розрахунки за квартиру проводились саме ОСОБА_3 не можуть свідчити про те, що спірна квартира була придбана на особисті кошти ОСОБА_3

Отже, на думку колегії суддів, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в досить повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм правову оцінку, ухвалив рішення яке відповідає вимогам закону.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що підстав, передбачених законом, для скасування рішення суду немає, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 05 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: