Справа № 750/3772/16-ц
Провадження № 2-з/750/30/16
У Х В А Л А

28 квітня 2016 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

головуючої-судді ОСОБА_1,

при секретарі Примак Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Фідобанк" про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, переведення прав та обов'язків покупця за договором купівлі-продажу квартири у частині покупця,

треті особи - орган опіки та піклування Деснянської районної у м. Чернігові ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

в с т а н о в и в :

14.04.2016 року позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просять визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири №21 від 31.05.2013 року, яка знаходиться за адресою: вул. Пушкіна, 34-В в м. Чернігові, укладений між публічним акціонерним товариством «Ерсте Банк» та ОСОБА_5 у частині покупця, перевести на ОСОБА_2 права та обовязки покупця за договором купівлі-продажу на 1/3 частину квартири від 31.05.2013 року, перевести на ОСОБА_3 права та обовязки покупця за договором купівлі-продажу на 1/3 частину квартири від 31.05.2013 року, перевести на ОСОБА_2 права та обовязки покупця за договором купівлі-продажу на 1/3 частину квартири від 31.05.2013 року.

27.04.2016 року позивачі подали до суду заяву про забезпечення позову, в якій просять накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_5, заборонити третім особам ОСОБА_5, ОСОБА_6 та відповідачу ПАТ «Фідобанк» та їхнім представникам заходити у спірну квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_5, мотивуючи заяву тим, що відповідач та треті особи почали вчиняти дії по примусовому проникненню в спірну квартиру без згоди позивачів по їх виселенню та продажу спірної квартири, що може ускладнити або унеможливити виконання судового рішення про задоволення позову.

Сторони в судове засідання не викликались відповідно до вимог ч. 1 ст. 151 ЦПК України.

В силу ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а згідно ч.5 ст.153 ЦПК України про вжиття забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, порядок виконання, розмір застави, якщо така призначена.

Верховний Суд України в Постанові Пленуму від 22.12.06 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначає, що клопотання про забезпечення позову повинно бути вмотивованим і обґрунтованим доказами наявності реальних загроз чи утруднень майбутнього виконання рішення суду, співмірністю заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам, їх відповідність предмету позовної вимоги, відсутністю порушень прав третіх осіб заходами забезпечення позову.

Пунктом 6 зазначеної постанови передбачено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Керуючись наведеними нормами процесуального законодавства та враховуючи роз'яснення Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суди мають здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Враховуючи вищенаведені норми процесуального законодавства, суд вважає доводи позивачів неогрунтованими, у звязку з чим заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про забезпечення позову відмовити. Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів після проголошення в порядку ч. 2 ст. 294 ЦПК України.

Суддя