Справа № 569/7594/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2016 м. Рівне

Рiвненський мiський суд Рівненської області в особi суддi ОСОБА_1,

з участю: секретаря судового засідання Ющук О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в мiстi Рiвному

справу за позовом ОСОБА_2 до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», про звільнення заставного майна з-під арешту, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до Рівненського міського суду з позовом, в якому просить суд звільнити належний їй на праві власності транспортний засіб марки «FORD», модель «S-MAX TREND», 2007 року випуску, кузов № НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії ВКС № 022361, видане 1-им МРВ ДАІ м.Рівне 27 квітня 2007 року (далі автомобіль марки «FORD»), з-під арештів, накладених постановами державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 11 вересня 2013 року (виконавче провадження № 39734625), від 19 серпня 2014 року (виконавче провадження № 44406652), від 25 лютого 2015 року (виконавче провадження № 46641148) та від 11 березня 2015 року (виконавче провадження № 46688742), а також постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_4 від 24 квітня 2015 року (виконавче провадження № 47262414).

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 27 квітня 2007 року між нею та ПАТ «Укрсоцбанк» був укладений договір кредиту на купівлю автотранспортних засобів № 738/28-А, за яким вона отримала грошові кошти в сумі 35976 доларів США зі сплатою 11,6 процентів річних та кінцевим терміном погашення заборгованості до 26 квітня 2014 року.

В якості забезпечення виконання зобовязань за вказаним договором кредиту між нею та ПАТ «Укрсоцбанк» 27 квітня 2007 року було укладено договір застави № 738/28-А-1, предметом якого є згаданий автомобіль марки «FORD». Обтяження вказаного рухомого майна зареєстроване у Державному реєстрі в порядку, встановленому Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

У звязку з невиконанням нею зобовязань за договором кредиту, ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з відповідним позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, який був задоволений. Виконавчий документ про стягнення заборгованості на користь ПАТ «Укрсоцбанк» було направлено до відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції.

З метою добровільного врегулювання питання щодо погашення заборгованості перед ПАТ «Укрсоцбанк», позивач вирішила здійснити за згодою ПАТ «Укрсоцбанк» продаж автомобіль марки «FORD», кошти від реалізації якого направити на погашення заборгованості.

22 квітня 2016 року позивачу стало відомо, що постановами державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 11 вересня 2013 року (виконавче провадження № 39734625), від 19 серпня 2014 року (виконавче провадження № 44406652), від 25 лютого 2015 року (виконавче провадження № 46641148) та від 11 березня 2015 року (виконавче провадження № 46688742), а також постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_4 від 24 квітня 2015 року (виконавче провадження № 47262414) накладено арешт на належний їй автомобіль марки «FORD», що перешкоджає реалізації заставного майна як способу врегулювання спору за договором кредиту № № 738/28-А від 27 квітня 2007 року.

Позивач ОСОБА_2 подала суду письмову заяву, в якій просить суд справу розглянути без її участі. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Начальник Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_5 подала суду письмове клопотання, в якому просить суд здійснювати розгляд справи у відсутності представника відділу.

Представник відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, але подав суду письмові заперечення проти позову та просить суд відмовити у задоволенні позову у звязку з його безпідставністю та необґрунтованістю.

Представник третьої особи ПАТ «Укрсоцбанк» в судове засідання не зявився, будь-яких пояснень з приводу позову ОСОБА_2 суду не подав.

Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.

Судом встановлено, що 27 квітня 2007 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Укрсоцбанк» був укладений договір кредиту на купівлю автотранспортних засобів № 738/28-А, за яким позивач отримала грошові кошти в сумі 35976 доларів США зі сплатою 11,6 процентів річних та кінцевим терміном погашення заборгованості до 26 квітня 2014 року.

В якості забезпечення виконання зобовязань за вказаним договором кредиту між ОСОБА_2 та ПАТ «Укрсоцбанк» 27 квітня 2007 року було укладено договір застави № 738/28-А-1, предметом якого є автомобіль марки «FORD». Обтяження вказаного рухомого майна зареєстроване у Державному реєстрі в порядку, встановленому Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

У звязку з невиконанням позивачем зобовязань за договором кредиту, ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з відповідним позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, який був задоволений. Виконавчий документ про стягнення заборгованості на користь ПАТ «Укрсоцбанк» було направлено до відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції.

З метою добровільного врегулювання питання щодо погашення заборгованості перед ПАТ «Укрсоцбанк», позивач вирішила здійснити за згодою ПАТ «Укрсоцбанк» продаж автомобіль марки «FORD», кошти від реалізації якого направити на погашення заборгованості.

Судом також встановлено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції (на теперішній час - Рівненський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області) перебуває ряд виконавчих проваджень, по яким державним виконавцем Скринським М.Ю. постановами від 11 вересня 2013 року (виконавче провадження № 39734625), від 19 серпня 2014 року (виконавче провадження № 44406652), від 25 лютого 2015 року (виконавче провадження № 46641148) та від 11 березня 2015 року (виконавче провадження № 46688742) було накладено арешт на все рухоме майно ОСОБА_2, в тому числі і на належний їй автомобіль марки «FORD».

Крім того, на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області перебуває виконавче провадження № 47262414 з примусового виконання виконавчого листа Рівненського міського суду від 10 грудня 2014 року по справі 569/12876/13-ц про солідарне стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_7, ТзОВ «АРЦТ плюс», ПП «АРЦТ» на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 3945921,01 грн та судового збору у розмірі 3219 грн. По цьому виконавчого провадженню постановою державного виконавця Велесик Т.М. від 24 квітня 2015 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2

За змістом пункту 1 частини першої статті 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходом примусового виконання судових рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Згідно з частиною першою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Арешт на майно боржника може накладатись державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (стаття 57 Закону України «Про виконавче провадження»).

Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до частини першої якої звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Відповідно до вимог статті 1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Статтею 16 Закону України «Про заставу» встановлено, що право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Якщо предмет застави відповідно до закону чи договору повинен знаходитись у заставодержателя, право застави виникає в момент передачі йому предмета застави. Якщо таку передачу було здійснено до укладення договору, - то з моменту його укладення. Реєстрація застави не пов'язується з моментом виникнення права застави та не впливає на чинність договору застави.

Згідно частини першої статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Частиною першою статті 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено, що відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.

Відповідно до частини пятої статті 18 Закону України «Про заставу» якщо предметом застави є рухоме майно, заставодержатель зареєстрованої застави має переважне право на задоволення вимог із заставленого майна перед заставодержателями незареєстрованих застав та заставодержателями застав, які зареєстровані пізніше.

Як встановлено частиною третьою статті 54 Закону України «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що застава як правовий інститут виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобовязання, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору-заставодержателю право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна за наявності в боржника заборгованості перед кредитором.

При цьому, заставодержатель має право задовольнити забезпечені заставою вимоги за рахунок предмета застави переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в заставу рухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації застави.

Отже, звернення стягнення на предмет застави в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених заставою вимог за рахунок предмета застави.

Наявність арештів на заставне майно, накладених постановами державного виконавця по виконавчим провадженням, до яких договір застави не має відношення, перешкоджає реалізації предмету застави для задоволення вимог стягувача-заставодержателя, чим порушує його права та інтереси.

А оскільки за договором застави у заставодавця та заставодержателя виникають взаємні права та обовязки, слід визнати, що у такому випадку порушуються права та інтереси не лише заставодержателя, а і заставодавця.

Відповідно до вимог ч.2 ст.214 ЦПК України, при ухваленні рішення суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 09 квітня 2014 року (справа № 6-13цс14).

Керуючись ст.ст.10,11,60,88,212,214,215,223,292,294 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В :

Позов ОСОБА_2 задовольнити повнiстю.

Звільнити належний ОСОБА_2 на праві власності транспортний засіб марки «FORD», модель «S-MAX TREND», 2007 року випуску, кузов № НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії ВКС № 022361, видане 1-им МРВ ДАІ м.Рівне 27 квітня 2007 року, з-під арештів, накладених:

- постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 11 вересня 2013 року (виконавче провадження № 39734625);

- постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 19 серпня 2014 року (виконавче провадження № 44406652);

- постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 25 лютого 2015 року (виконавче провадження № 46641148);

- постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 11 березня 2015 року (виконавче провадження № 46688742);

- постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_4 від 24 квітня 2015 року (виконавче провадження № 47262414).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ю.П.Куцоконь