Справа №487/6229/15-ц 04.07.2016 04.07.2016 04.07.2016
Провадження №22-ц/784/1538/16
Справа № 487/6229/15ц
Провадження № 22ц/784/1538/16 Головуючий у 1-ї інстанції Павлова Ж.П.
Категорія 27 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

4 липня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої: Ямкової О.О.,

суддів: Колосовського С.Ю., Локтіонової О.В.,

із секретарем: Богуславською О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 квітня 2016 року

за позовом

Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

(далі ПАТ КБ «ПриватБанк»)

до ОСОБА_2

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

7 серпня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 11 868,57 Євро заборгованості за кредитним договором, що еквівалентно 278 674 грн. 02 коп.

Позивач зазначав, що позичальник ОСОБА_2 в порушення умов укладеного з ним 11 вересня 2007 року кредитного договору у встановлені строки не погашає тіло кредиту, проценти за користування кредитом і комісію, а тому він має право вимагати повернення кредитних коштів з урахуванням пені.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 квітня 2016 року позов банка задоволено частково, ухвалено про стягнення на його користь з ОСОБА_2 5707,01 Євро заборгованості за кредитним договором, які складаються з: 2 432,84 Євро заборгованості за тілом кредиту, 472,29 Євро - заборгованості за процентами, 209,34 Євро комісії, і 2 592,54 Євро пені. Розподілені судові витрати.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким у вимогах банка відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що 11 вересня 2007 року між КБ «Приватбанк» і ОСОБА_2 укладено кредитний договір №DNABAN10720016, за яким останній отримав кредитні кошти в сумі 11 102,76 Євро на придбання автомобіля зі сплатою необхідних платежів строком до 10 вересня 2014 року під 0,92% в місяць та у разі прострочення сплати платежу під 2,09% в місяць, зі сплатою щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 0,14% і з визначеним щомісячним платежем за кредитом в розмірі 154,67 Євро.

Автомобіль Daewoo Matiz, 2007 року випуску, на придбання якого відповідач отримав кредитні кошти, був переданий ним у заставу банку на підставі пункту 7.3 договору.

За розрахунком заборгованості та копій меморіальних ордерів, відповідач ОСОБА_2, починаючи з травня 2008 року перестав належним чином вносити платежі визначені умовами договору, у звязку з чим за домовленістю між сторонами було здійснення відчуження предмета застави, а отримані від його реалізації кошти в розмірі 5 539,31 Євро 5 травня 2008 року внесені платником ОСОБА_2 на погашення кредитної заборгованості (а.с.4-6, 83-166, 169-177, 181-184).

Отже, з цього часу і до звернення банка із позовом до суду, позичальником не здійснено жодного платежу для погашення кредитної заборгованості.

В той же час, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України).

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

При цьому, визначення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення,оскільки від цього залежить і правильність обчислення позовної давності, і захист порушеного права (постанова Верховного Суду України від 27 травня 2014 року у справі №3-23гс14).

Тому, враховуючи дату звернення банка до суду за захистом порушеного права у серпні 2015 року, суд першої інстанції вірно вважав, що банком не пропущено строк для предявлення вимог щодо стягнення сум, нарахованих у період трьох років за минулий час до звернення із позовом. Але помилково обрахував цей період не з дати звернення до суду - 6 серпня 2015 року, а з дати розрахунку заборгованості 15 травня 2015 року.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідно визначити період, за який можливо обрахувати суму заборгованості з урахування позовної давності та заяви відповідача про її застосування, а саме з 6 серпня 2012 року до моменту звернення до суду.

Вказаним обставинам суд першої інстанції оцінки не дав та припустився помилки щодо моменту застосування позовної давності.

Отже, з урахуванням позовної давності та наданого розрахунку, сума заборгованості відповідача складе 5 615, 15 Євро, що еквівалентно 131 889 грн. 32 коп. (а.с.7), з яких: 2 432, 84 Євро заборгованість за тілом кредиту, 415,32 Євро заборгованість за процентами, 174, 45 Євро комісія і 2 592,54 пеня із розрахунку за один рік.

Окрім цього, з огляду на положення ст. ст. 526, 533, 627, 1049, 1054 ЦК України в разі, коли за умовами кредитного договору позичальник одержав кредит у вигляді грошових коштів в іноземній валюті, він зобовязаний повернути кредитодавцю на вимогу останнього цей кредит у вигляді грошових коштів у тій самій сумі і в тій самій валюті, що були ним одержані. Якщо у договорі визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу.

В той же час, задовольняючи позов ПАТ КБ «ПриватБанк» частково, суд першої інстанції стягнув на користь банка заборгованість в Євро без зазначення гривневого еквіваленту за курсом НБУ на час проведення банком розрахунку.

Отже, рішення суду першої інстанції як ухвалене з порушенням норм матеріального права, у відповідності до п.п.3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає зміні зі стягненням з відповідача на користь банка 5 615, 15 Євро заборгованості за кредитом, що еквівалентно 131 889 грн. 32 коп.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі щодо умов користування та повернення кредитних коштів є безпідставними та спростовуються дослідженими судом письмовими доказами, в тому числі наданим витягом з особистого рахунку та меморіальними ордерами, згідно яких реалізація і внесення коштів відбулося від імені відповідача.

Твердження позичальника щодо добровільного виконання ним умов кредитного договору шляхом передачі для реалізації предмета застави суперечать умовам цього договору, якими передбачене повне та належне виконання зобовязань, незважаючи на частково погашення заборгованості за рахунок виручених коштів від відчуження автомобіля.

Спростувань щодо зробленого банком розрахунку заборгованості відповідачем у судові засідання не надано, а тому усі його заперечення ґрунтуються на припущеннях, і покладені в основу судового рішення бути не можуть.

Щодо визначення ціни для продажу предмета застави, то такі зауваження позичальником при його продажі не висловлювалися, та у судовому або в будь-якому іншому порядку не оскаржувалися.

Окрім цього, є підстави для зміни судового рішення і в частині розподілу судових витрат у відповідності до ст. 88 ЦПК України, у звязку зі зменшенням суми, яка стягнута з позичальника на користь кредитора.

Тому, з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути на користь банка 1 318 грн. 89 коп. судових витрат.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 квітня 2016 року змінити та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» за договором № DNABAN10720016 від 11 вересня 2007 року загальну заборгованість в сумі 5 615, 15 Євро, що еквівалентно 131 889 грн. 32 коп., та складається з: 2 432, 84 Євро, що еквівалентно 57142 грн. 84 коп. заборгованості за тілом кредиту, 415,32 Євро, що еквівалентно 9755грн. 09 коп. заборгованості за процентами, 174, 45 Євро, що еквівалентно 4097 грн. 50коп. комісії і 2 592,54 Євро, що еквівалентно 60 893 грн. 89 коп. пені.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 1 318 грн. 89 коп. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти.

Головуюча Судді