Справа №478/260/16-ц 13.04.2016 13.04.2016
Провадження №22-ц/784/780/16
Справа № 478/260/16-ц
Провадження № 22ц/784/780/16 Головуючий у 1-ї інстанції Сябренко І.П.
Категорія 69 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 квітня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої: Ямкової О.О.,

суддів: Колосовського С.Ю., Локтіонової О.В.,

із секретарем: Гордійчук С.С.,

за участю: представника заявниці ОСОБА_2,

заінтересованої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 16 лютого 2016 року

за її заявою

про встановлення факту батьківства,

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про встановлення факту батьківства ОСОБА_5, який помер 20 травня 2013 року, відносно неї як його доньки.

Заявниця зазначала, що вона народилася 23 березня 1995 року, та в її актовому запису про народження батьками зазначено: мати ОСОБА_3 (нині ОСОБА_6) ОСОБА_7, а дані про батька записано на підставі заяви матері за її прізвищем «Карнаухов», а імя та по-батькові справжнього батька «Василя Васильовича».

До її народження, та після, її мати ОСОБА_6 проживала спочатку в с. Волна, а потім у с. Олександрівка Казанківського району Миколаївської області разом з її батьком ОСОБА_5.

13 травня 1996 року у них народився син - її брат ОСОБА_3.

За життя ОСОБА_5, вона відносилася до нього як до свого батька, а він до неї як до своєї доньки.

У 1999 році батько пішов від них, став зловживати спиртними напоями, та в подальшому ним повідомили про його смерть, але на звернення її брата ОСОБА_3 у січні 2016 року за копією свідоцтва про смерть, вони отримали відмову у звязку з відсутністю факту спорідненості.

Після смерті ОСОБА_5, вона як спадкоємець бажає прийняти спадщину у вигляді земельної ділянки, що розташована на території Олександрівської сільської ради, але оформити своє право на спадщину не може, оскільки не має підтвердження батьківства спадкодавця.

Ухвалою судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 2 лютого 2016 року до участі у справі в якості заінтересованої особи залучено ОСОБА_3.

Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 16 лютого 2016 року у задоволенні заяви ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник заявниці ОСОБА_4 ОСОБА_2, посилаючись на неправильне зясування обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду і ухвалите нове, яким її вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_4, суд керувався тим, що заявницею надані неналежні докази, а тому в даний час неможливо встановити такий факт.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна.

Зі змісту розяснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. 15 постанови № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» слідує, що суд розглядає зави про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених статтею 53 КпШС УРСР.

Згідно до частини 3 статті 53 КпШС УРСР, при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матірю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Заяви про встановлення факту батьківства розглядаються судом, якщо у відповідності до частини 2 статті 55 КпШС УРСР запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній.

Як вбачається з матеріалів справи, 23 березня 1995 року народилася заявниця ОСОБА_3 (шлюбне прізвище ОСОБА_4) С.В., її батьками в актовому запису про народження вказано: мати - ОСОБА_8, і батько ОСОБА_9, за відомостями зазначеними матірю у своєї заяві у відповідності до частини 2 статті 55 КпШС УРСР.

Із показів свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, та мати заявниці ОСОБА_6 , які допитані у судових засіданнях, вбачається, що з 1992 року мати заявниці та ОСОБА_5 проживала однією сімєю, вели спільне господарство, і у них в 1995 році народилася донька заявниця по справі, та у 1996 році син заінтересована особа ОСОБА_3.

Зі змісту копії заяви ОСОБА_13 від 15 грудня 1997 року про стягнення аліментів, убачається, що від її спільного проживання разом з ОСОБА_5, народилися донька ОСОБА_10 та син ОСОБА_14, але в свідоцтвах про їх народження батько дітей ОСОБА_5 вказано як ОСОБА_9. У звязку з окремим проживання з 1 листопада 1997 року батька дітей, та не наданням матеріальної допомоги на їх утримання, мати заявниці просила стягнути на її користь на утримання дітей ОСОБА_10 та ОСОБА_3 з їх батька ОСОБА_5 аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку.

Постановою судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 30 грудня 1997 року заява ОСОБА_13 задоволена, ухвалено про стягнення з ОСОБА_5 аліментів на її користь на утримання дітей ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку до їх повноліття. Постанова набрала законної сили, та в порядку перегляду не скасована.

20 травня 2013 року ОСОБА_5 помер, та після його смерті відкрилася спадщина, яку бажає оформити заявниця як спадкоємець першої черги. Але не може її оформити, у звязку з відсутністю доказів на її спорідненість зі спадкодавцем.

Таким чином, викладені обставини є підставою для звернення спадкоємця в порядку частини 2 статті 256 ЦПК України для встановлення факту батьківства, оскільки іншим шляхом підтвердити такі обставини є неможливим, у звязку зі смертю особи, яку заявниця вважає своїм батьком, що є перешкодою для оформлення її спадкових прав.

Одночасно, колегія суддів вважає, що висновки суду стосовно неналежності наданих заявницею доказів суперечать положенням статті 57, частині 1 статті 58, частині 2 статті 59, статтям 62-64 ЦПК України, так як містять у собі інформацію щодо предмета доказування.

Дослідження та оцінка постановленого судового рішення, що набрало законної сили, є неприпустимим у відповідності до частини 1 статті 14 ЦПК України.

За такого, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати з підстав, передбачених п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, та ухвалити нове, яким заяву ОСОБА_4 задовольнити і встановити, що батьком ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_5, який помер 20 травня 2013 року.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 16 лютого 2016року скасувати та ухвалите нове, яким заяву ОСОБА_4 про встановлення факту батьківства задовольнити.

Встановити, що батьком ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_4, який помер 20 травня 2013 року.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча Судді