У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Дем'яносова М.В., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 01 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 26 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що відповідно до укладеного між сторонами договору від 14 вересня 2012 року б/н позивач надав відповідачеві кредитну картку на підставі заяви, належним чином заповненої та підписаної останнім. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг та правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір. 10 грудня 2013 року відповідач скористався сервісом «Оплата частинами» в Торгово-сервісному підприємстві «Віндовс» та уклав з позивачем кредитний договір № 4555, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 9 975 грн зі сплатою комісії за сервіс в розмірі 51,75 %, екваєрської комісії в розмірі 1,60 % та загальної комісії в розмірі 2,16 %. На порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість в сумі 12 422 грн 80 коп.

Посилаючись на вказані обставини та уточнивши свої позовні вимоги, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 30 834 грн 68 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 24 780 грн, пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором; штраф - 3 910 грн 17 коп.; штраф (фіксована частина) - 500 грн; штраф ( процентна складова) - 1 444 грн 51 коп.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 01 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 26 січня 2016 року, у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення про задоволення його позову, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами першої та апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Розглядаючи спір, суд правильно встановив, що 28 грудня 2010 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_4 укладено договір-заява про відкриття кредитного карткового рахунку. Дана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг складають між позивачем та відповідачем договір про надання банківських послуг, про що відповідач був ознайомлений та надав свою згоду.

Також суд правильно виходив із того, що в матеріалах справи відсутні належні докази укладення сторонами у справі кредитного договору від 14 вересня 2012 року SAMD № 4000 та отримання відповідачем кредитної картки № НОМЕР_1.

Крім того, суд правильно встановив, що позивачем не надано жодного доказу оплати відповідачем послуг ТОВ «Віндовс» на суму 9 975 грн, якими нібито скористався відповідач.

Водночас суд правильно виходив із того, що розрахунок заборгованості, який наданий представником позивача, підписаний невідомою особою без зазначення її посади і не свідчить про здійснення бухгалтерської операції щодо видачі готівкових коштів.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, встановивши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку, що позивач не довів факт отримання відповідачем кредитної картки № НОМЕР_1 та її використанням ним для укладання 10 грудня 2013 року договору купівлі-продажі з ТОВ «Віндовс» і кредитного договору з ПАТ КБ «ПриватБанк».

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суди правильно визначились з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і дали їм належну оцінку, правильно встановили обставини справи, в результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи в касаційному порядку не передбачено.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 01 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 26 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

М.В.Дем'яносов

А.В.Маляренко