Справа № 2/331/661/2016
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2016 року м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд міста Запоріжжя в складі :
головуючого - судді - Скользнєвої Н.Г.,
при секретарі - Постарнак М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, -
У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування збитків.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 28.12.2007 р. між ним та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, що був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_3, реєстраційний № 2030.
28.12.2007 р. між ним та ВАТ «Кредитпромбанк» був укладений кредитний договір за № 06/23/07-НВклн, відповідно до умов якого ВАТ «Кредитпромбанк» відкрив йому невідновлювальну кредитну лінію у національній валюті України в межах загальної суми 180 000 (сто вісімдесят тисяч) гривень строком по 27 грудня 2027 включно.
28.12.2007 р. між ним та ВАТ «Кредитпромбанк» був укладений іпотечний договір № 06/23/101/07-НВклн, згідно з умовами якого задля забезпечення повернення отриманої позики у сумі 180 000,00 грн., він передав ВАТ «Кредитпромбанк» в іпотеку квартиру АДРЕСА_1.
25.01.2008 р. ОП «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» зареєструвало за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.01.2008р. № 19585270, у звязку з чим він, згідно з приписами ч. 4 ст. 334 ЦК України, з 25.01.2008 р. набув право власності на зазначену квартиру.
Через деяка місяців після придбання зазначеної квартири йому стало відомо, що ОСОБА_2 ввела його в оману, оскільки зясувалося, що придбана ним квартира є спірною, та що Жовтневим районним судом м. Запоріжжя розглядаються позови ОСОБА_4 ? спадкоємця ОСОБА_5, ? колишньої власниці квартири, яка отримала Квартиру у власність шляхом її приватизації, і яку без відому та згоди ОСОБА_4 неодноразово перепродували треті особи.
Так, рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2012 р. у справі № 2/808/1443/2012 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5, померлої 02.02.2004 р. Витребувано у ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_2. В іншій частині зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено. У задоволені зустрічного позову ОСОБА_1 про захист власності відмовлено.
Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 12.03.2013 р. у справі № 22-ц/778/606/2013 р., апеляційна скарга ОСОБА_1 відхилена, а рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2012 р. у справі № 2/808/1443/2012 залишено без змін.
Таким чином, у звязку з набранням рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2012 р. законної сили 12.03.2013 р., його було позбавлено права власності на зазначену квартиру.
Крім цього, рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12.03.2015 р. у справі № 331/5307/14-ц, з нього стягнуто на користь ПАТ «Дельта Банк», який є правонаступником ВАТ «Кредитпромбанк», заборгованість за кредитним договором № 06/23/07-НВклн від 28.12.2007р. у розмірі 72 869,23 грн., з яких: тіло кредиту 62 390,32 грн.; відсотки 10 478,91 грн., а також судовий збір в розмірі 728,69 грн.
Крім цього, рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2014 р. у справі № 331/3999/14-ц позовну заяву ОСОБА_4 задоволено, припинено право застави ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_3; визнано частково недійсним іпотечний договір від 28.12.2007 року № 06/23/101/07-НВклн, укладений між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1, в частині предмету іпотеки, а саме: квартири АДРЕСА_4; зобовязано реєстраційну службу Запорізького міського управління юстиції внести відповідні зміни до державного реєстру шляхом виключення квартири АДРЕСА_5 з переліку заставного майна; усунено перешкоди у здійсненні права власності ОСОБА_4 шляхом зняття ОСОБА_1, ОСОБА_7 з реєстраційного обліку в квартирі АДРЕСА_4.
Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 22.04.2015 р. у справі № 22-ц/778/558/15 рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2014 р. у справі № 331/3999/14-ц в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 щодо зобовязання реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції внести відповідні зміни до державного реєстру шляхом виключення квартири АДРЕСА_2 з переліку заставного майна та усунення перешкод у здійсненні права власності ОСОБА_4 шляхом зняття ОСОБА_1, ОСОБА_7 з реєстраційного обліку в квартирі АДРЕСА_2, скасовано. В цій частині апеляційний суд ухвалив нове рішення про відмову в задоволенні даних позовних вимог. В іншій частині рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2014 р. у справі № 331/3999/14-ц залишено без змін.

Таким чином, його було позбавлено права власності на квартиру, не зважаючи на те, що він добросовісно сплатив за нею ОСОБА_2 значну суму коштів (на той час в еквіваленті ця сума складала 62 тисячі доларів США).

Вважає, що ОСОБА_2 завдала йому збитків у розмірі 313 100,00 грн. кошти, які він сплатив ОСОБА_2 за придбану у неї квартиру АДРЕСА_2, право власності на яку визнано за ОСОБА_4.

На підставі викладеного, просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму збитків в розмірі 180000,00 грн., та сплачений при зверненні до суду з позовом судовий збір в розмірі 1800,00 грн.

Позивач надав суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутності; позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомила. Заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи до суду від неї не надходило.

Статтею 157 ЦПК України визначено, що суд розглядає справу протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів одного місяця. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більш як на п»ятнадцять днів.

Крім того, однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України « Про статус суддів» : - при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об»єктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків.

Виходячи з зазначених нормативно-правових актів України та з урахуванням того, що справа перебуває в провадженні суду значний час, її розгляд неодноразово відкладався у звзку з неявкою у судове засідання відповідача по справі, взявши до увагу заяву позивача, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін по справі та ухвалою від 14 квітня 2016 року ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги заяву позивача, приходить до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України,цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами , але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Частиною 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, захисту інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в разі його невизнання, або порушення. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязків в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим та органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Позивач звернувся до суду із позовом про захист його порушеного права шляхом стягнення з ОСОБА_2 на свою користь матеріальної шкоди у розмірі 180000,00 грн., завданої введення відповідачем в оману позивача при здійсненні продажу йому за договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За ст. 10 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналогічним чином питання обов»язків доказування і подання доказів регулює ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно абзацу 2 п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції» від 12.06.2009 року встановлено, що розглядаючи справи, судам слід неухильно виконувати вимоги ст.ст. 58, 59 ЦПК України про належність та допустимість доказів.

Згідно ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Із змісту вказаної норми права вбачається, що відомості про факти, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, повинні бути одержані із зазначених у законі джерел і передбаченими у законі способами.

Згідно з ч. 1 ст. 179 цього ж Кодексу предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Так, в даному випадку предметом доказування є факт заподіяння ОСОБА_2 матеріальної шкоди ОСОБА_1 в розмірі 180000,00 грн..

Зазначений факт відноситься до предмету доказування.

Так, матеріалами справи встановлено, що 28.12.2007 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, що був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_3, реєстраційний № 2030. (а.с. 9)

Згідно з п. 1 зазначеного Договору купівлі-продажу ОСОБА_2 продала та передала у власність, а ОСОБА_1 купив та прийняв у власність, належну продавцю на праві власності квартиру № 62, що знаходиться у будинку № 31 по вулиці Українській у місті Запоріжжі, загальною площею 48,96 кв.м, житловою площею 27,8 кв.м.

Пунктом 2 зазначеного Договору купівлі-продажу було встановлено, що продаж квартири сторони здійснюють за 313 100,00 грн., що на момент оформлення цього договору є еквівалентом 62 000,00 доларів США 00 центів за офіційним курсом НБУ, які ОСОБА_2 одержала повністю від ОСОБА_1 до підписання цього договору, та своїм підписом під цим договором підтверджує проведення зі сторони ОСОБА_1 повного розрахунку за продаж зазначеної вище квартири та відсутність щодо нього будь-яких претензій фінансового характеру.

Пунктом 11 зазначеного Договору купівлі-продажу встановлено, що Продавець - ОСОБА_2 свідчить, що зазначена № 62 в будинку № 31 по вулиці Українській в м. Запоріжжі нікому іншому не продана, не подарована, не заставлена, судового спору щодо неї, а також прав у третіх осіб як у межах, так і за межами України, немає, як внесок до Статутного фонду юридичних осіб не внесена, під заставою, в тому числі податковою, не перебуває.

28.12.2007 р. між ОСОБА_1 та ВАТ «Кредитпромбанк» був укладений кредитний договір за № 06/23/07-НВклн, відповідно до умов якого ВАТ «Кредитпромбанк» відкрив йому невідновлювальну кредитну лінію у національній валюті України в межах загальної суми 180 000 (сто вісімдесят тисяч) гривень строком по 27 грудня 2027 включно. (а.с. 11-14)

Пунктами 2.1.1 п. 2.1 ст. 2 зазначеного Кредитного договору було встановлено, що кредитні кошти надаються на купівлю нерухомості квартири загальною площею 48,96 кв.м, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_6, згідно з договором купівлі-продажу № 2030 від 28 грудня 2007 р. в сумі 180 000 гривень 00 копійок.

28.12.2007 р. між ОСОБА_1 та ВАТ «Кредитпромбанк» був укладений іпотечний договір № 06/23/101/07-НВклн, згідно з умовами якого задля забезпечення повернення отриманої позики у сумі 180 000,00 грн., він передав ВАТ «Кредитпромбанк» в іпотеку квартиру АДРЕСА_1. (а.с. 15-16)

25.01.2008 р. ОП «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» зареєструвало за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.01.2008р. № 19585270, у звязку з чим він, згідно з приписами ч. 4 ст. 334 ЦК України, з 25.01.2008 р. набув право власності на зазначену квартиру. (а.с. 10)

Через деяка місяців після придбання зазначеної квартири ОСОБА_1 стало відомо, що ОСОБА_2 ввела його в оману, оскільки зясувалося, що придбана ним квартира є спірною, та що Жовтневим районним судом м. Запоріжжя розглядаються позови ОСОБА_4 (спадкоємця) до ОСОБА_5 (колишньої власниці квартири), яка отримала зазначену квартиру у власність шляхом її приватизації, і яку без відому та згоди ОСОБА_4 неодноразово перепродували треті особи.

Так встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2012 р. у справі № 2/808/1443/2012 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5, померлої 02.02.2004 р. Витребувано у ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_2. В іншій частині зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено. У задоволені зустрічного позову ОСОБА_1 про захист власності відмовлено. (а.с. 17-19)

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 12.03.2013 р. у справі № 22-ц/778/606/2013 р., апеляційна скарга ОСОБА_1 відхилена, а рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2012 р. у справі № 2/808/1443/2012 залишено без змін. (а.с. 20-21)

Надалі, рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12.03.2015 р. у справі № 331/5307/14-ц, з ОСОБА_1 стягнуто на користь ПАТ «Дельта Банк», який є правонаступником ВАТ «Кредитпромбанк», заборгованість за кредитним договором № 06/23/07-НВклн від 28.12.2007р. у розмірі 72 869,23 грн., з яких: тіло кредиту 62 390,32 грн.; відсотки 10 478,91 грн., а також судовий збір в розмірі 728,69 грн. (а.с. 22)

Крім цього, рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2014 р. у справі № 331/3999/14-ц позовну заяву ОСОБА_4 задоволено, припинено право застави ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_3; визнано частково недійсним іпотечний договір від 28.12.2007 року № 06/23/101/07-НВклн, укладений між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 в частині предмету іпотеки, а саме: квартири АДРЕСА_4; зобовязано реєстраційну службу Запорізького міського управління юстиції внести відповідні зміни до державного реєстру шляхом виключення квартири АДРЕСА_5 з переліку заставного майна; усунено перешкоди у здійсненні права власності ОСОБА_4 шляхом зняття ОСОБА_1, ОСОБА_7 з реєстраційного обліку в квартирі АДРЕСА_4. (а.с. 23-24)

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 22.04.2015 р. у справі № 22-ц/778/558/15 рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2014 р. у справі № 331/3999/14-ц в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 щодо зобовязання реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції внести відповідні зміни до державного реєстру шляхом виключення квартири АДРЕСА_2 з переліку заставного майна та усунення перешкод у здійсненні права власності ОСОБА_4 шляхом зняття ОСОБА_1, ОСОБА_7 з реєстраційного обліку в квартирі АДРЕСА_2, скасовано. В цій частині апеляційний суд ухвалив нове рішення про відмову в задоволенні даних позовних вимог. В іншій частині рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2014 р. у справі № 331/3999/14-ц залишено без змін. (а.с. 25-28)

Таким чином, ОСОБА_1 було позбавлено права власності на квартиру, не зважаючи на те, що він добросовісно сплатив за нею ОСОБА_2 суму коштів в розмірі 313100,00 грн. (на той час в еквіваленті ця сума складала 62 тисячі доларів США).

Частиною 3 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, в даному випадку не підлягають доказуванню факти, встановлені судовими рішеннями Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2012р. (справа № 2/0808/1443/2012), від 12.03.2015р. (справа № 2/331/32/15), від 25.11.2014р. (справа № 2/331/1311/14) та рішеннями апеляційного суду Запорізької області від 12.03.2013р. (справа № 22-ц/778/606/2013р.), від 22.04.2015р. (провадження № 22-ц/778/558/15).

Зазначеними рішеннями судів встановлено, що на підставі заочного рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21.06.2007р. за ОСОБА_6В, було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07.12.2007р. зазначене заочне рішення суду від 21.06.2007р. скасовано.

Однак, до скасування зазначеного рішення від 21.06.2007р. ОСОБА_8 продала спірну квартиру ОСОБА_9, який 23.10.2007р. продав її ОСОБА_2

28 грудня 2007 року ОСОБА_2 продала зазначену спірну квартиру ОСОБА_1, який є останнім покупцем спірної квартири.

Таким чином, встановлено, що ОСОБА_1, як добросовісний покупець, сплатив ОСОБА_2, за придбану у неї квартиру АДРЕСА_2, кошти в розмірі 313000,00 грн.. Проте, на підставі судових рішень добросовісний покупець ОСОБА_1 був позбавлений права власності на придбану ним квартиру, яка в подальшому була витребувана у нього із незаконного володіння.

Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частиною 3 ст. 22 ЦК України встановлено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно ч. 1 ст. 661 ЦК України у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав.

Пунктом 31 Постанови пленуму ВССУ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» встановлено, що у разі якщо позов власника про витребування майна із чужого незаконного володіння задоволено, покупець цього майна має право відповідно до статті 661 ЦК звернутися до суду з вимогою до продавця про відшкодування збитків, завданих вилученням у нього товару за рішенням суду з підстав, що виникли до моменту його продажу.

Аналізуючи зазначені норми матеріального права, заяву позивача, надані докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат повязаних з розглядом справи.

При подачі позовної заяви до суду позивач по справі сплатив судовий збір у розмірі 1800 грн. 00 коп. (а.с. 2)

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру встановлена в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Мінімальна заробітна плата на 1 січня 2016 року становить 1378,00 грн.

Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача з відповідача ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1800,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 5, 8, 10, 11, 57-60, 212 - 215, 224-226, 88 ЦПК України , ст. ст. 15, 16, 22, 661 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН: 1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_7 (ІПН: НОМЕР_1) матеріальну шкоду в розмірі 180000 (сто вісімдесят тисяч) гривень 00 копійок та сплачений при зверненні до суду із позовом судовий збір в розмірі 1800 (одна тисяча вісімсот) гривень 00 копійок, а всього 181 800 (сто вісімдесят одна тисяча вісімсот) гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання в 10-денний строк з дня отримання копії рішення апеляційної скарги, тобто в порядку ч. 1 ст. 294 ЦПК України.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: Н.Г.Скользнєва

14.04.2016