АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3796/16 Справа № 191/3935/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Твердохліб А. В. Доповідач - Повєткін В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Повєткіна В.В.

суддів: Рудь В.В., Кочкової Н.О.

при секретарі: Порубай М.Л.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2016 року

за позовом ОСОБА_2 до Кислянської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, Синельниківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про уточнення списку членів КСП «Комунар» Кислянської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області та визнання права на земельний пай, -

В с т а н о в и в :

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Кислянської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, Синельниківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про уточнення списку членів КСП «Комунар» Кислянської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області та визнання права на земельний пай посилаючись на те, що 14.10.1990 року ОСОБА_2, яка згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 07.08.1998 року змінила прізвище на «ОСОБА_2», була прийнята в члени колгоспу «Комунар» Синельниківського району Дніпропетровської області. Згідно Указу ПУ від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» державний акт на право колективної власності на землю був виданий КСП «Комунар» 15.12.1993 року, а позивач була звільнена 31.12.1993 року за власним бажанням, згідно наказу № 1 засідання правління КСП від 06.01.1994 року. Вважає що, на момент видачі державного акта на право колективної власності на землю КСП «Комунар» позивач була членом КСП і має право на земельну часту (пай). Не включення її до списку осіб, відповідно з яким видано Державний акт на право колективної власності на землю, що підтверджує архівна довідка № 561 Синельниківської державної адміністрації від 21.08.2004 року, є незаконним. Право на земельну частку (пай) не залежить ні від стажу роботи, ні від виробничих показників, ні від особистих заслуг та інше. Це право гарантоване законодавством України, і ніхто не може бути позбавлений цього права інакше, як за рішенням суду. 18.06.2014 року розглянуто заяву позивача щодо відмови в наданні земельного паю Кислянською сільською радою Синельниківського району Дніпропетровської області. Згідно Довідки Управління Держземагенства у Синельниківському районі Дніпропетровської області за 32148-08/6 від 23.06. 2014 року зазначено, що ОСОБА_2 в списку - Додатку до державного акту, які знаходяться в Управлінні Держземагенства у Синельниківському районі Дніпропетровської області, не значиться. Уточнивши позовні вимоги, позивач просила суд поновити строк звернення до суду з позовом; зобов'язати Кислянську сільську раду Синельниківського району Дніпропетровської області включити ОСОБА_2 в додаткові списки осіб, що мають право на отримання частки (паю) із земель запасу; зобов'язати Синельниківську РДА Дніпропетровської області виділити ОСОБА_2 земельну частку (пай) в розмірі 6,05 умовних кадастрових гектари, із земель не витребуваних земельних часток (паїв) КСП «Комунар», розташованих на території Кислянської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, за межами населеного пункту (а.с.2-3,32-33,67).

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2016 року в задоволенні позовних вимог - відмовлено (а.с. 78-80).

В апеляційній скарзі (а.с.83-84) ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, як необґрунтоване і ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, оскільки судом не прийнято до уваги відсутність в законадавсті України можливості обмеження на захист прав громадянина, які він вважає порушеними, в тому числі в частині строків позовної давності, а також неприйняття судом до уваги положення ч.1 ст.268 ЦК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є необґрунтованою і не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції встановив, що позивач була членом КСП «Комунар», з якого згодом була виключена за власним бажанням; при паюванні земельної ділянки, що знаходиилась в колективній власності КСП «Комунар», позивач до списку членів КСП включена не була; до суду з заявою про захист порушено права позивач звернулась з пропуском строку позовної давності.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Згідно Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року № 720/95 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач 14.10.1990 року була прийнята в члени колгоспу «Комунар» Синельниківського району на посаду доярки, а 31.12.1993 року виключена із членів КСП «Комунар» за власним бажанням згідно наказу № 1 засідання правління КСП від 06.01.1994 року (а.с.7).

Державний акт на право колективної власності на землю серії ДП СВ 0000011 виданий КСП «Комунар» 13 ютого 1995 року на підставі рішення № б/н від 15 грудня 1993 року ХV сесії XXI скликання Кислянської сільської ради (а.с.39).

Відповідно до роз'яснень, наданих в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку(пай) з дня видачі цього акта.

На час видачі вказаного земельного акту позивач більше року як була виключена із членів КСП «Комунар», тому не була включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю (а.с.41-51).

Відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач доказів на підтвердження своїх позовних вимог суду не надала.

Правильно встановивши ці обставини, які є підставою для відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 у зв'язку з недоведеністю її позовних вимог, суд першої інстанції як на підстави відмови у позові ОСОБА_2 послався на пропуск нею строку позовної давності.

При цьому суд першої інстанції не врахував, що за пропуском строку позовної давності не підлягають задоволенню позовні вимоги, що є обгрунтованими.

Таким чином, відмовивши у задоволенні позову, суд першої інстанції врахував обставини (сплив строку позовної давності), які є підставою для відмови у позові лише у разі їх обгрунтованості.

Відповідно до ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Тому помилкове обгрунтування судом першої інстанції відмови у задоволенні позову спливом строку позовної давності не є підставою для скасування правильного по суті судового рішення.

Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 08.04.2015 року у справі № 6-33цс15.

Тому підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції в цій частині немає.

З огляду на це колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними.

Суд першої інстанції всебічно і повно дослідив обставини справи, надав належну оцінку доказам, які надані суду сторонами, і постановив законне і обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову.

Порушень матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення не допущено.

Тому підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції немає.

У зв'язку з викладеним і керуючись ст.ст.307,308,314,315 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: