ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/690/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2016 р. Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Соловйова І.М., за участю секретаря судового засідання Столяренко Н.П., представника позивача ОСОБА_1, позивача ОСОБА_2, розглянувши в смт. Петриківка у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на самочинно збудований житловий будинок,-

Обставини справи:

21.07.2016 до суду звернувся ОСОБА_2 (далі Позивач) з позовом до ОСОБА_3 (далі Відповідач) та ОСОБА_4 селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області, яким просив:

- визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку № 11 з господарськими будівлями, які позначені літерами: "А1" - житловий будинок, "а1" - сіни, "Б1" - сарай, що знаходяться по вулиці Тиха, с. Червонопартизанське, Петриківський район, Дніпропетровська область, укладений 19 березня 2005 року між покупцем ОСОБА_2 та продавцем ОСОБА_3

- визнати за Позивачем право власності на самочинно збудований одноквартирний житловий будинок № 11 по вулиці Тиха, с. Червонопартизанське, Петриківський район, Дніпропетровська область, житловий будинок А-1, загальною площею 67,7 м.кв., житловою площею 28,0 м.кв., а-1 навіс, Б-1 літній душ, В-1 вбиральня, №1 - свердловина, що є підставою субєктам державної реєстрації прав на нерухоме майно та Державним реєстраторам прав на нерухоме майно зареєструвати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності ОСОБА_2 на житловий будинок № 11 по вулиці Тихій, с. Червонопартизанське, Петриківський район, Дніпропетровська область - в цілому.

Позов мотивовано тим, що 19.03.2005 між ним та Відповідачем було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, згідно яким Позивач сплатив 250 доларів США, що підтверджується письмовою розпискою. На момент укладення цього договору сторони погодили всі істотні умови, в свою чергу Відповідач передала всі оригінали документів на спірний будинок. Однак нотаріально вказаний договір не посвідчили, так як земельна ділянка не була оформлена належним чином. Згідно акта обстеження від 01.08.2005 складеного техніком-будівельником архітектурно-планового бюро було встановлено, що будинок перебуває в аварійному стані та підлягає знесенню та зняттю з балансу БТІ. У зв'язку з чим Позивач зруйнував старий будинок та на тому місці збудував новий. При цьому, як зазначає, Позивач питань у Відповідача щодо користування проданим будинком більше 10 років не було. Усі звернення Позивача до компетентних органів, щодо надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки не призвели до позитивного результату.

В судовому засіданні Позивач та його представники ОСОБА_5 і ОСОБА_1, позовні вимоги підтримала, з підстав викладених у позові, просили їх задовольнити.

Представник Відповідача ОСОБА_6, проти позову заперечував, так як договір купівлі-продажу на який посилається Позивач не відповідає вимогам закону. Доказів, які б свідчили, що Відповідач ухиляється від такого посвідчення Позивачем не надано. Новостворений обєкт стосовно якого Позивач просить визнати право власності, не приймався в експлуатацію, земельна ділянка під будинком у власність чи оренду Позивачу не передавалася. Окрім цього, Відповідач залишається власником будинку, оскільки припинення права власності у встановленому порядку не відбулося. Відповідач, явка якої була визнана обовязковою до суду не з'явилася, надала заяву через довгого представника про розгляд справи за її відсутності. Також представник Відповідача надав письмову заяву про застосування строків позовної давності.

Представник відповідача ОСОБА_4 селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник третьої особи, яка була залучена судом - департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області, також до суду не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив.

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

встановив:

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд надав рівні можливості сторонам у наданні доказів.

Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 20.10.2015 у справі №187/1083/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, в задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

При розгляді вказаної справи, судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, Відповідач є власником будинку розташованого Дніпропетровська область Петриківський район с. Червонопартизанське вул. Тиха, 11. На час подання позову будинок, як обєкт матеріального світу перестав існувати.

Зазначені обставини, сторонами не заперечуються.

Згідно розписки від 19.03.2005, Відповідач отримала від позивача 250 доларів США за вартість будинку.

Суд зазначає, що момент виникнення права власності на річ (майно) визначається законом. При визначенні моменту набуття права власності слід враховувати як особливості самого майна, так і особливості оформлення права власності, які теж суттєво впливають на визначення моменту виникнення (набуття) права власності.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, визначені у главі 24 ЦК, зокрема із правочинів.

Слід погодитися з позивачем, що при визнанні дійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна з підстав, визначених частиною другою статті 220 ЦК, та визнання у звязку із цим права власності на обєкти нерухомості потрібно виходити з того, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна зі сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі подальше нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Однак, Позивач не навів доказів щодо ухилення Відповідачем від нотаріального оформлення договору.

При цьому, необхідно враховувати, що це правило не застосовується, якщо є передбачене законодавчими актами обмеження (заборона) на здійснення такого правочину, або сторони не дійшли згоди щодо всіх істотних його умов.

В даному разі вирішуючи спір про визнання дійсним правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, слід враховувати те, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК повязується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними, а отже, не створюють прав та обовязків для сторін.

Таким чином, в задоволенні позову про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку № 11 з господарськими будівлями, що знаходяться по вулиці Тиха, с. Червонопартизанське, Петриківський район, Дніпропетровська область, укладеного 19 березня 2005 року між покупцем Позивачем та Відповідачем слід відмовити.

У зв'язку з чим не можуть бути прийняті до уваги доводи Позивача щодо переходу права власності на земельну ділянку під будинком.

Щодо визнання права власності на самочинно збудований будинок, суд виходить з такого.

Як зазначив Позивач замість зруйнованого будинку ним збудовано новий будинок До будинку підведений газ, електропостачання, збудовані туалет та душ. Як встановлено судом, земельна ділянка під будинком у власність чи оренду Позивачу не передавалася.

Суд зауважує, що право власності у порядку, передбаченому частиною третьою статті 376 ЦК України, може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створено у зв'язку зі знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм і правил є завершеним будівництвом.

Загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України, ч. 1 ст. 3 ЦПК України). У зв'язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Позивачем в порушення вимог ст. 10 та 60 ЦПК України не надано доказів, що питання реконструкції будинку були предметом розгляду компетентного державного органу, зокрема доказів, що підтверджують прийняття обєкта в експлуатацію (сертифікат про відповідність збудованого обєкту проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил та акт готовності обєкта до експлуатації тощо) та відмови субєкта у сфері державної реєстрації щодо реєстрації реконструкції будинку та побудови господарських будівель.

Необхідно відзначити, що визнання права власності на самочинне будівництво не позбавляє забудовника обовязку ввести обєкт в експлуатацію, суд не уповноважений приймати обєкти нерухомості в експлуатацію, оскільки це віднесено виключно до компетенції відповідного державного органу.

Надані Позивачем лист ОСОБА_4 селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області від 18.05.2016, технічний паспорт на одноквартирний (садибний) житловий будинок не є доказами звернення до компетентних органів щодо введення в експлуатацію житлового будинку та не підтверджують факт введення в експлуатацію житлового будинку.

Отже в даній частині позову також слід відмовити.

Аналізуючи встановлені судом фактичні обставини справи та норми права, які їх регулюють, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено за необґрунтованістю, не підлягають застосуванню строки позовної давності.

Інші доводи сторін на висновки суду не впливають.

Через те, що в задоволенні позову відмовлено, за відсутності клопотань з боку відповідачів про відшкодування понесених судових витрат, розподіл процесуальних витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на самочинно збудований житловий будинок відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення буде виготовлено та підписано 03.10.2016.

Суддя ОСОБА_7