Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №337/4024/14
Провадження №22ц/778/199/16 Головуючий у 1 інстанції: Курбатова О.М.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2016року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Бєлки В.Ю.,

суддів: Онищенка Е.А.,

ОСОБА_2

при секретарі: Книш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 жовтня 2015 року по справі за позовом «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_3 до «ОТП Факторинг Україна» про визнання договору поруки припиненим, -

ВСТАНОВИЛА:

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з позовом до відповідачів, в якому просить стягнути з них солідарно заборгованість за кредитним договором від 01.10.2007 року в розмірі 783 216 грн. 13 коп., оскільки позичальником не виконані умови кредитного договору щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків, також просить стягнути з відповідачів судові витрати в розмірі 3654 грн.

Відповідачі звернулись до суду з зустрічним позовом до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в якому просять визнати договір поруки, укладений 01 жовтня 2007 року між ПАТ «ОТП Банк» і ОСОБА_4 та всі додаткові угоди до нього припиненим, посилаючись на те, що з моменту здійснення останньої оплати, тобто з січня 2013 року, за кредитним договором протягом 6 місяців поручитель ОСОБА_4 не отримувала від первісного кредитора ПАТ «ОТП Банк» жодної досудової вимоги щодо погашення заборгованості як поручитель, також зазначили, що банк був зобовязаний повідомити боржників/поручителів про укладення договору факторингу від 24.04.2013 року між ТОВ ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк», згідно якого здійснено заміну кредитора протягом 20 робочих днів з дати набрання чинності шляхом направлення на їх адреси письмового повідомлення, що є підставою для визнання поруки такою, що припинена.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 жовтня 2015 року відмовлено у задоволенні первісного позову. Зустрічні позовні вимоги задоволено. Договір поруки, укладений 01 жовтня 2007 року між ПАТ «ОТП Банк» і ОСОБА_4 визнано припиненим. Стягнуто з ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 9340 грн. суму витрат на правову допомогу.

Не погоджуючись з рішенням суду, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог процесуального та матеріального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі . Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановлено, що 01.10.2007 р. між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №ML-201/333/2007 p., згідно з умовами якого Банк здійснив видачу кредитних коштів ОСОБА_3 в сумі 115340 швейцарських франків на придбання нерухомого майна.

Відповідно до п.1. частини № 2 Кредитного договору Банк надає позичальнику кредит, що визначений у частині № 1 цього Договору ( 115340 швейцарських франків), а позичальник приймає кредит, зобов'язується належним чином використати та повернути Банку суму отриманого Кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування Кредитом та виконати всі інші зобов'язання, як це вказано у цьому Договорі.

Відповідно до п.4.1.1. Кредитного договору, за порушення прийнятих на себе зобов'язань позичальник зобов'язаний заплатити Банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожен день просрочки. Зазначена пеня сплачується додатково до простроченої суми.

Датою повернення кредиту є 01.10.2027 р.

Однак, як зазначає позивач, в супереч вимогам Кредитного договору, вищевказані зобов'язання позичальником щодо повернення Кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами не виконуються, в зв'язку з чим , станом на 18.03.2013 р. загальна заборгованість відповідача ОСОБА_3 становить 783216 грн. 13 коп.

В якості забезпечення укладеного Кредитного договору 01.10.2007 р. З AT «ОТП Банк» був укладений договір поруки з ОСОБА_5, згідно якого відповідач ОСОБА_5 зобов'язалась відповідати перед Банком за повне та своєчасне виконання відповідачем ОСОБА_3

29.04.2013 р. між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП БАНК» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н, згідно якого ПАТ «ОТП БАНК» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло за кредитним договором №ML-201/333/2007 від 01.10.2007 р. та договором поруки №SR-ML-201/333/2007 від 01.10.2007 р. право вимоги в обсязі і на умовах, що існують на момент набрання чинності цим Договором.

Згідно ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (належності виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

З матеріалів справи вбачається, що за розрахунком ТОВ «ОТП Факторинг Україна» загальна сума заборгованості за тілом кредиту становить 640984,08 гривень (період з 01.10.2007 року по 07.12.2011 року) (п.1 Розрахунку). За відсотками становить 13039,32 гривні ( за період з 07.12.2011 року по 04.01.2013 року) (п.2. Розрахунку), ставка відсотків за користування кредитом при цьому вказана у розмірі 11,73%.

В п.2 цього ж розрахунку в подальшому позивач вказує, що наступна сума заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами становить 63027,66 гривень за період з 04.01.2013 по 13.08.2013 року. При цьому ставка відсотків за користування кредитом вказана у розмірі 16,24%.

У період з 04.01.2013 року та у подальшому між ПАТ «ОТП Банк» та позичальником ОСОБА_3 не укладались будь-які договори (додаткові угоди) тощо, в яких би була визначена ставка за користування кредитними коштами у розмірі 16,24%.

З пояснень відповідачів та приведених суду розрахунків вбачається, що Додатковий договір № 1 від 06.07.2011 року до Кредитного договору № ML-201/33/2007 від 01.10.2007 року встановлює у графі 1 Додатку № 1 до Кредитного договору № ML-201/3 3/2007 від 01.10.2007 ОСОБА_3 «Графік платежів» % ставку у розмірі 11,49 (Банком проводиться розрахунок заборгованості за % ставкою у розмірі 11,73). Додатковий договір № 1 від 06.07.2011 року діяв до моменту укладання Додаткового договору № 1 від 04.01.2012 року до Кредитного договору № ML-201/33/2007 від 01.10.2007. Цим додатковим договором була визначена % ставка у розмірена період 10.01.2012-07.06.2012 % ставка у розмірі 11,49%; на період з 07.06.2012 до дати закінчення кредитного договору % ставка у розмірі - 11,73%

Станом на 04.01.2012 року заборгованість за кредитним договором (за даними банку) була визначена сумою у розмірі 640984,08 (Додаток № 1 до Додаткового договору від 04.01.2012року)

За період з 04.01.2012 року відповідачем по справі було сплачено 213,64 швейцарських франка за тіло кредиту. В гривневому еквіваленті (оплату здійснювало ТОВ «ТРЮМ» у безготівковому вигляді - Картка рахунку : 3775: співробітник ОСОБА_3 за період з 01.10.10 по 31.12.12) у розмірі 6500,00 гривень

Дана сума не була врахована Позивачем при складані Розрахунку заборгованості по кредиту.

Відповідач, за даними позивача по розрахунку заборгованості, сплатив за вказаний період 68121,91 гривню.

Таким чином за вказаний період мало місце переплата по відсотками за користування кредитом у розмірі 81161,23-29863,18=51298,05 гривень.

В наступному періоді з 04.01.2012 р. по 13.08.2013 p., розрахунку розміру плати по відсоткам за користування кредитом мало би відбуватись з іншої суми, а саме: (640984,08 -2029,89 (в еквіваленті до 213,64 швейцарських франків)) 638954,19 гривень.

За вказаний у графіку платежів період (07.06.2012 - 13.08.2013рр.) мала би застосовуватись % ставка у розмірі 11,73%, а не 16,24, як вказує позивач.

Отже розрахунок заборгованості за період 07.06.2012-13.08.2013 p. відбувалось наступним чином: 638954,19 х 11,73 х 432: 365 : 100= 88707,14

Враховуючи переплату по відсоткам за користування кредитом, сума заборгованості мала би бути не вказані позичальником 63027,88 гривень, а інша сума, а саме: 88707,14 -51298,05 = 37409,09.

За Кредитним договором від 01.10.2007 року Банк мав видати 115340 швейцарських франка.

Банк видав не швейцарські франки, а гривню та у розмірі що становить 493655,00 гривень.

Період дії Умов договору від 01.10.2007 року - з 01.10.2007 р. по 05.03.2009 р.

За цей період на кредитні кошти у розмірі 115340,00 швейцарських франків діяла ставка за користування кредитом у розмірі 8,99% .

Відповідач по справі 09.02.2009 року сплатив 1344,68 швейцарських франків, але зарахування коштів відбулось із порушенням, а саме: за тіло кредиту - 381,88 швейцарських франка, а за користування кредитними коштами - 962,12 швейцарських франка.

Всього ж за графіком мало бути сплачено - 21578,95 швейцарських франків, Відповідачем фактично сплачено 21860,07 швейцарських франків. Переплата за кредит в цей період склала 281,12 швейцарських франків .

Таким чином за період 01.10.2007 р. -05.03.2009 p.- переплата відповідача становила 2623,33 швейцарських франків.

Додатковий договір від 05.03.2009 р. діяв у період з 05.03.2009 р - 12.10.2010 р. Відповідач по справі за цим додатковим договором сплатив 14 182,10 швейцарських франків, які банком були зараховані як відсотки за користування кредитом, та 12 633,13 швейцарських франків - на погашення тіла кредиту. Таким чином, переплата за цим Додатковим договором склала: 14182,10+12633,13-16320,12= 10495,11 швейцарських франків.

Додатковий договір від 12.10.2010 р. діяв у період з 12.10.2010 р - 08.02.2011 р. Даний договір мав ставку по відсоткам за користування кредитними коштами у розмірі 8,26.

За умовами Додаткового договору Відповідач мав би сплати загальну суму за тіло та відсотки кредиту у розмірі 4 674,14 швейцарських франків. Відповідач по справі за цим додатковим договором сплатив 2475,43 швейцарських франків , які банком були зараховані як відсотки за користування кредитом, та 7885,14 швейцарських франків - на погашення тіла кредиту. Загальна сума переплати становила: 5754,63 швейцарських франків.

Додатковий договір від 08.02.2011 р. діяв у період з 08.02.2011 р - 16.05.2011 р. Даний договір мав ставку по відсоткам за користування кредитними коштами у розмірі 8,26. За умовами Додаткового договору Відповідач мав би сплати загальну суму за тіло та відсотки кредиту у розмірі 2362,83 швейцарських франків. Відповідач по справі за цим додатковим договором сплатив 1766,74 швейцарських франків, які банком були зараховані як відсотки за користування кредитом, та 11895,82 швейцарських франків - на погашення тіла кредиту, загалом 13662,61 швейцарських франків. Таким чином, переплата за цим Додатковим договором склала: 11299,78 швейцарських франків.

Додатковий договір від 16.05.2011 р. діяв у період з 16.05.2011 р - 06.07.2011 р. Даний договір мав ставку по відсоткам за користування кредитними коштами у розмірі 8,26. За умовами Додаткового договору відповідач мав би сплати загальну суму за тіло та відсотки кредиту у розмірі 1363,42 швейцарських франків .Відповідач по справі за цим додатковим договором сплатив 952 швейцарських франків , які банком були зараховані як відсотки за користування кредитом, та 213,64 швейцарських франків - на погашення тіла кредиту, загалом 1165,71.Таким чином, заборгованість за цим Додатковим договором склала: 197,71 швейцарських франків. Загальна сума недоплата становила: 104,67 швейцарських франків.

Додатковий договір від 06.07.2011 р. діяв у період з 06.07.2011 р - 04.01.2012 р. Даний договір мав ставку по відсоткам за користування кредитними коштами у розмірі 11,49.3а умовами Додаткового договору відповідач мав би сплати загальну суму за тіло та відсотки кредиту у розмірі 44055,30 гривень, а сплатив 43944,26 гривень, з яких 31249,59 гривень банком були зараховані як відсотки за користування кредитом, та 12805,71 гривень - на погашення тіла кредиту, загалом 44055,30 гривень. Таким чином, Банком було зараховано на 111,04 гривні більше, ніж сплатив Позичальник.

Додатковий договір від 04.01.2012 р. діяв у період з 04.01.2012 р. по теперішній час Було здійснено перекредитування з швейцарських франків на гривню. Сплачувався до 08.01.2013 р. Даний договір мав ставку по відсоткам за користування кредитними коштами у розмірі 11,49 на період 04.01.2012-07.06.2012 р. З 07.06.2012 була визначена % ставка у розмірі 11,73% до закінчення дії кредитного договору.

За умовами Додаткового договору Відповідач мав би сплати загальну суму за тіло та відсотки кредиту у розмірі 77 089,75 грн.

Відповідач по справі за цим додатковим договором сплатив 61975,95 грн., які банком були зараховані як відсотки за користування кредитом, та 0,00 грн. - на погашення тіла кредиту, загалом 61975,95 грн. Недоплата у цей період становить 15 113,80 гривень. Кредит у цей період вже сплачувався у гривні, тому відсутня розбіжність між внесеними та зарахованими коштами на рахунок Відповідача по справі.

Всього: переплата на суму 32 150,63 швейцарських франка.

Недоплата станом на 08.01.2013 року становить 15 224,84. З 08.01.2013-13.08.2013 року заборгованість (7584,25 х 7 +3180,49) становить 56270,24 гривень. Сума 7584,25 грн. - розмір встановлений додатковим договором щомісячного платежу, що включає у собі і плату по тілу кредиту та по відсоткам за його користування; сума 3180,49 грн. - плата за 13 днів серпня. Загалом в гривні заборгованість складає 71495,08 гривень

Враховуючи нараховану пеню (розмір якої також встановлений невірний, на користь Банку) у розмірі 66164,85 гривень, загальна сума заборгованості за тілом кредиту, відсотками за користування кредитними коштами та нараховану пеню - становить 137659,93 гривень.

Курс швейцарського франка по відношенню до гривні станом на 03.08.2015 року становить 21,93 гривні за 1 швейцарський франк. Таким чином, переплата по кредиту у розмірі 32 150,63 швейцарських франках еквівалентна 705063,31 гривень.

Враховуючи значну переплату по кредиту над заборгованістю по кредитним зобов'язанням, відповідачі вважають, що всі обов'язки перед ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» станом на 13.08.2013 року виконані. Всього: переплата на суму 32 150,63 швейцарських франка.

Окрім того, за п.З договору - розрахунок % за користування кредитом відбувається фіксована ставка у розмірі 4,49 + FIDR. У договорі не зазначено значення FIDR. Але у додатку до договору «Графіку погашення кредиту», (рядок 2) - визначена ставка % у розмірі 8,99.Таким чином, FIDR має становити величину у 4,5% ( 8,99-4,49=4,5). Отже, позичальнику не відомо, яка була ставка FIDR на день укладання договору 01.10.2007 р.

Відповідно до Графіку платежів, (початковий рядок Таблиці, без номеру) сума у

розмірі 1 141,87 (валюта платежу не визначена) занесена до рядка «платежі за надані

супутні послуги - на користь банку: розрахунково-касове обслуговування). Проте у Позичальника є в наявності оригінал квитанції № 25 від 01.10.2007 року про сплату Позичальником 4925,13 гривень; призначення платежу - комісія за кредитне обслуговування згідно затверджених тарифів банку клієнта 705055 кредитного договору № 201/333/2007 від 01.10.2007 р. За курсом 4,3132, встановлення саме такого курсу для валютно-обмінних операцій Банку 01.10.2007 року - не доказаний Позивачем по справі. Отже позивач не надав доказів правомірного використання саме курсу 4,3132 гривні за 1 швейцарських франків.

Представником ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не надано суду оригінал кредитного договору. До розрахунку заборгованості по клієнту ОСОБА_3, представленим в судовому засідання представником ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за кредитним договором № 201/333/2007 від 01.10.2007 року додано документ, який ніким не підписаний., в нього відсутнє засвідчення печаткою, вихідні реквізити, та взагалі назва документу.

Отже суд першої інстанції обґрунтовано докази по справі, надані позивачем, до уваги не прийняв, оскільки надані копії документів завірені не в передбачений законодавством спосіб та не можуть бути належним доказом по справі.

З огляду наведеного судова колегія вважає, що суд дійшов до правильного висновку, що позовні вимоги «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором необґрунтовані і такими що задоволенню не підлягають.

Також задовольняючи позов про визнання договору поруки припиненим суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так встановлено, що остання оплата за кредитним договором ОСОБА_3 була здійснена у січні 2013 р.

21.08.2013 p. TOB «ОТП Факторинг Україна» було направлено ОСОБА_5 досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором №ML-201/333/2007 від 01.10.2007 p.

Позовна заява про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором була подана лише у червні 2014 р.

З моменту здійснення останньої оплати за кредитним договором, протягом 6 місяців поручитель ОСОБА_5 не отримувала від первісного кредитора - ПАТ «ОТП БАНК» жодної досудової вимоги щодо погашення заборгованості як поручитель.

Відповідно до п.24 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. № 5, зазначено, що відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'являти вимоги до поручителя.

29.04.2013 р. між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП БАНК» був укладений Договір факторингу, згідно якого було здійснено заміну кредитора.

За умовами п.4.3 цього договору ПАТ «ОТП БАНК» був зобов'язаний повідомити боржників/поручителів про укладення цього договору протягом 20 робочих днів з дати набрання чинності шляхом направлення на їх адреси письмового повідомлення. Ця вимога договору не виконана.

Внесення без згоди поручителя змін до кредитного договору про зміну зобов'язання, забезпеченого порукою, зокрема збільшення процентної ставки, що призвело до збільшення обсягу відповідальності як боржника, так і поручителя, є підставою для визнання поруки такою, що припинена.

Відповідно до ч.І ст. 559 УК України однією з підстав припинення поруки є зміна зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшиться обсяг його відповідальності.

У зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитного процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови б договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Враховуючи, що в даному випадку кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимоги до поручителя, те, що додаткову угоду до Кредитного договору, якою встановлено нові умови щодо збільшення розміру процентної ставку у зв'язку з порушенням позичальником кредитної дисципліни, було укладено без згоди поручителя, що є причинно-наслідковим зв'язком між фактом зміні обставин і збільшенням обсягу відповідальності поручителя, та беручи до уваги п.24 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. № 5 та ч.4 ст. 559 ЦК України, суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_5, ОСОБА_3 до «ОТП Факторинг Україна» про визнання договору поруки припиненим законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Посилання апеляційної скарги на невідповідність висновків суду наданому розрахунку являються безпідставними, оскільки суд першої інстанції перевіривши розрахунок дійшов до правильних висновків про його неспроможність. Н

На перевірку доводів апелянта про правильність розрахунку судом апеляційного інстанції з неодноразовим відкладенням справи надавався час для надання розширеного розрахунку зі спростовуванням заперечень відповідачів. Проте представником позивача розяснення суду було проігноровано. В останнє засідання , належним чином представник апелянта, зловживаючи своїми права взагалі не зявився.

Отже доводи апеляційної скарги обґрунтованими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права , які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 , 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» відхилити.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 жовтня 2015 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: