Провадження № 2/641/1106/2016 Справа № 641/1419/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Ященко С.О.,

при секретарі судового засідання Ємельяненко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Комінтернівського районного суду м. Харкова цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2, в якому з урахуванням уточнень просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього, з 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно до 1/8 частини усіх видів заробітку щомісячно.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.09.2013 року стягнуто з нього на користь відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 18.05.2013 року по 10.05.2018 року за умови продовження відповідачем навчання. На момент ухвалення рішення про стягнення аліментів позивач працював інспектором ДПС взводу № 3 роти дорожньо-патрульної служби відділу ДАІ з обслуговування м. Харкова та отримував заробітку плату у розмірі 3500-4000грн. У вересні 2015 року позивача було звільнено через хворобу. На цей час позивач є пенсіонером ОВС, отримує тільки пенсію, більше ніде не працює. Крім того, внаслідок професійного захворювання з 10.11.2015 року є інвалідом 3 групи, потребує постійного лікування, а тому розмір коштів, які стягуються з нього в рахунок оплати аліментів, є для нього завеликим.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити. Крім того, зазначила, що, незважаючи на тяжкий матеріальний стан, позивач не відмовляється від сплати аліментів на утримання повнолітнього сина, однак просить зменшити їх розмір. Відповідач ОСОБА_2 є повнолітньою, працездатною особою і може поряд з навчанням працевлаштуватись та самостійно отримувати певний дохід.

Відповідач надав заперечення проти позову, в яких просить в задоволенні позову відмовити.

Доводи своїх заперечень обґрунтовує тим, що третя група інвалідності встановлена позивачеві тільки на 1 рік, він не втратив працездатності. Сімейний стан позивача не змінився, у нього немає на утриманні інших неповнолітніх дітей або престарілих батьків. Сам він не вимагає стороннього догляду, що передбачало б додаткові витрати. Позивачеві тільки 48 років, він є працездатною людиною.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 вимоги заперечень підтримав, просить в задоволенні позову відмовити та залишити розмір аліментів, визначений заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.09.2013 року.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 03.09.2013 року по справі № 641/4950/13-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 18.05.2013 року по 10.05.2018 року за умови, якщо він продовжує навчання.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08.11.2013 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 03.09.2013 року залишено без задоволення.

Виконавчий лист по справі № 641/4950/13-ц знаходиться на примусовому виконанні у Дзержинському ВДВС ХМУЮ.

Як вбачається з витягу з наказу ГУМВС України в Харківській області від 22.09.2015 року № 500о/с прапорщика міліції ОСОБА_1, інспектора ДПС взводу № 3 роти дорожньо-патрульної служби відділу ДАІ з обслуговування м. Харкова з 23.09.2015 року звільнено згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України в запас за п. Б ст. 63 через хворобу.

Згідно довідки ГУ ПФУ у Харківській області № 535 від 29.03.2016 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію за вислугу років з 24.09.2015 року по теперішній час, згідно довідки від 22.12.2015 року пенсія за жовтень, листопад 2015 року складає 1653,82грн.

У відповідності до копії посвідчення серія Є № 132597, виданого 10.11.2015 року УПСЗНА Дзержинського району ХМР, ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи.

Крім того, згідно виписки із медичної карти хворого ОСОБА_1, наданої поліклінікою Державної установи "Територіальне медичне об'єднання МВС України по Харківській області"14.04.2016 року, позивач перебуває на диспансерному обліку у невропатолога з приводу наслідків черепно-мозкової травми з 2012 року, у кардіолога - з приводу гіпертонічної хвороби І-ІІ ст. У вересні 2015 року за станом здоров'я звільнений з ОВС, у листопаді 2015 року МСЕК позивачеві встановлено 3 групу інвалідності. Хворий постійно проводить підтримуюче лікування амбулаторно, щорічно лікується стаціонарно. Останнє амбулаторне лікування проходив у лютому 2016 року. З 06.04.2016 року знаходиться на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні госпіталю МВС.

Також з матеріалів справи судом встановлено, що згідно довідки Харківського національного університету міського господарства імені О.М. Бекетова від 24.02.2016 року ОСОБА_2 є студентом 4 курсу факультету Транспортних систем та технологій денної форми навчання. Строк закінчення навчання 30.06.2016 року.

З копії договору про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг від 13.08.2014 року та пояснень представника відповідача встановлено, що відповідач навчається за контрактом, стипендію не отримує.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст.ст. 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Згідно зі ст.ст. 199, 200 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Приписами ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У відповідності до роз'яснень, що містяться у п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», Верховний Суд України зазначив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів справи судом встановлено, що з моменту призначення у 2013 року аліментів у позивача - платника аліментів змінився матеріальний стан, з вересня 2015 року він є пенсіонером, додатково не працевлаштований, тривалий час знаходиться на амбулаторному та стаціонарному лікуванні, що потребує значних матеріальних затрат. Стан здоров'я позивача погіршився, у листопаді 2015 року йому встановлено 3 групу інвалідності.

При цьому суд враховує і інтереси відповідача, приймаючи до уваги, що він є студентом денної форми навчання.

З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та зменшення розміру аліментів, що підлягають стягненню з позивача на користь відповідача на підставі заочного рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.09.2013 року з 1/4 частки всіх видів заробітку позивача до 1/7 частини всіх видів заробітку позивача щомісячно.

У відповідності до роз'яснень, наданих у абз. 1, 4 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року, у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує у відповідності до приписів ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215, 217, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, визначених заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.09.2013 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів, з розміру 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно до 1/7 частини всіх видів заробітку щомісячно.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 315,60грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С. О. Ященко