Номер провадження: 22-ц/785/2322/16
Головуючий у першій інстанції Погрібний М. О.
Доповідач Гончаренко В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі головуючого Гончаренко В.М.

суддів Комаровської Н.В., Короткова В.Д.,

з участю секретаря Ярахмедова Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Міністерства аграрної політики і продовольства України та Державного професійно-технічного навчального закладу «Одеський державний центр професійного навчання працівників переробної промисловості» про визнання дій неправомірними, зобов»язання погодити умови приватизації квартири, зобов»язання надати дозвіл на приватизацію квартири за апеляційною скаргою Державного професійно-технічного навчального закладу «Одеський державний центр професійного навчання працівників переробної промисловості» на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 січня 2016 року,-

встановила:

05.11.2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Міністерства аграрної політики і продовольства України та Державного професійно-технічного навчального закладу «Одеський державний центр професійного навчання працівників переробної промисловості» про визнання дій неправомірними, зобов»язання погодити умови приватизації квартири, зобов»язання надати дозвіл на приватизацію квартири, посилаючись на те, що на підставі ордеру, виданого у 1975 році, його мати ОСОБА_4 зі своїм чоловіком ОСОБА_5 вселилися в квартиру АДРЕСА_1, де постійно проживали.

В 1982 році його мати і ОСОБА_5 шлюб розірвали.

Мати вийшла заміж за ОСОБА_6, в шлюбі якого народився він.

З дня свого народження у 1985 році, в цій же квартирі, став проживати і він, де постійно проживає і зареєстрований по теперішній час.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 25 березня 2015 року, його мати ОСОБА_4 визнано такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 та визнано право користування жилим приміщенням в зазначеній квартирі, за ним, ОСОБА_2

З метою приватизації вказаної квартири, він звернувся до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради з заявою, на яку отримав письмову відповідь про те, що житловий будинок за зазначеною адресою в експлуатації житлового фонду комунальної власності територіальної громади не перебуває, а належить Державному професійно-технічному навчальному закладу «Одеський Державний центр професійного навчання працівників переробної промисловості» Міністерства аграрної політики та продовольства України.

Звернувшись до вказаного Центру професійного навчання з питання приватизації спірного житла, в задоволені його прохання відмовлено з посиланням на те, що це питання повинно вирішуватися Міністерством аграрної політики та продовольства України.

У свою чергу, вказане Міністерство на його звернення повідомило, що не Міністерство повинно вирішувати це питання, а згідно Законодавства України - Центр професійного навчання, на балансі та в оперативному управлінні якого, знаходиться житловий будинок АДРЕСА_1.

Оскільки із-за неправомірних на його думку дій відповідачів він не може реалізувати своє Конституційне право на приватизацію житла, яке знаходиться в його користуванні, просив позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача Момот О.Ф. позовні вимоги не визнав та просив в їх задоволені відмовити.

Справу розглянуто у відсутність відповідача Міністерства аграрної політики та продовольства України.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 21 січня 2016 року позов задоволено частково, визнано неправомірними дії Державного професійно-технічного навчального закладу «Одеський державний центр професійного навчання працівників переробної промисловості» по здійсненню перешкод ОСОБА_2 у реалізації його прав громадянина України по приватизації житла, розташованого у АДРЕСА_1.

Зобов'язано Державний професійно-технічний навчальний заклад «Одеський державний центр професійного навчання працівників переробної промисловості» погодити та надати дозвіл ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на приватизацію квартири АДРЕСА_1.

В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Державний професійно-технічний навчальний заклад «Одеський державний центр професійного навчання працівників переробної промисловості», вважаючи рішення незаконним та таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, 29.01.2016 року надав до суду апеляційну скаргу про скасування рішення з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення на них, перевіривши матеріали справи, законність i обґрунтованість рішення суду першої iнстанцiї та доводiв апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне їх задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 проживає та зареєстрований в двохкімнатній квартирі АДРЕСА_1, загальною площею 26,6 кв./м., до складу якої входять житлова кімната, площею 15,2 кв./м., кухня, площею 6.5 кв./м., вбиральня, площею 1,3 кв./м. та коридор, площею 3,6 кв./м.(а.с. 12, 13-16, 47, 67-69, 70-71).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 25 березня 2015 року наймач квартири АДРЕСА_1, ОСОБА_4 - мати позивача - визнана такою, що втратила право користування жилою площею в зазначеній квартирі та визнано право користування цією жилою площею за ОСОБА_2 (а.с. 67-69).

В липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся з заявою до Державного професійно-технічного навчального закладу «Одеський державний центр професійного навчання працівників переробної промисловості» щодо приватизації житла. Однак в задоволені його заяви відмовлено з посиланням на те, що дане питання може бути вирішено тільки після надання на це згоди Міністерства аграрної політики та продовольства.

Листом за №37-27-4-16/14561 від 01 вересня 2015 року Міністерства аграрної політики та продовольства України, щодо приватизації вказаної вище квартири, ОСОБА_2 повідомлено, що правові засади приватизації державного житлового фонду, його використання і утримання, визначені Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положенням про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року за №396, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 січня 2010 року за №109/17404. Тому ОСОБА_2 рекомендовано звернутися з питанням приватизації вказаної вище квартири до Державного професійно-технічного навчального закладу «Одеський державний центр професійного навчання працівників переробної промисловості», як до балансоутримувача зазначеною квартирою (а.с. 6-8,18)

Із довідки №186 від 05 січня 2016 року, підписаної головних бухгалтером Державного професійно-технічного навчального закладу «Одеський державний центр професійного навчання працівників переробної промисловості» Ніколаєвою Т.В., та офіційних відомостей про нерухоме майно станом на 01 січня 2016 року, форма №2б(д), видно, що житловий чотирьохквартирний будинок №4 в м. Одесі знаходиться на балансі вказаного Центру професійного навчання, інвентарний номер 10300001 (а.с. 48, 49).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції посилався на те, що вимоги позивача щодо визнання неправомірними дій Державного професійно-технічного навчального закладу «Одеський державний центр професійного навчання працівників переробної промисловості» по здійсненню йому перешкод у приватизації квартири АДРЕСА_1 та про зобов'язання вказаного Центру професійного навчання погодити умови приватизації та надати дозвіл йому на приватизацію вказаної квартири - правомірні, основані на фактах, встановлених судом, досліджених доказах, викладених вище, Закону України №2482ХІІ та Положенні про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року за №396, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 січня 2010 року за №109/17404.

Колегія суддів не погоджується з такою думкою суду першої інстанції та вважає її помилковою з огляду на наступне.

Відповідно до статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Держава Україна в особі Міністерство аграрної політики та продовольства України є власником та розпорядником майна.

Дозвіл на передачу майна оформлюється відповідним Розпорядженням Кабінету міністрів України.

Рішення про відчуження майна, що є придатним для подальшого використання, але не знаходить застосування у повсякденній діяльності, надлишкового майна, а також цілісних майнових комплексів та іншого нерухомого майна приймає Кабінет Міністрів України за поданням Міністерства.

Згідно ст. 326 Цивільного кодексу України у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб'єктами.

Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України право володіння, користування та розпорядження своїм майном належить власнику цього майна. Статтею 319 цього Кодексу визначено, що лише власник має право вчиняти стосовно свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, а ст. 321 Цивільного кодексу України визначено непорушність права власності.

Державний професійно - технічний навчальний заклад «Одеський державний центр професійного навчання працівників переробної промисловості» знаходиться у державній власності і належить до сфери управління Мінагрополітики України.

На балансі Державного професійно - технічного навчального закладу «Одеський державний центр професійного навчання працівників переробної промисловості» перебуває будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1, однак, зазначений заклад не є розпорядником вказаного майна, та не має право розпоряджатися цим майном, приймати будь-які рішення про передачу вказаного майна у власність третім особам.

Зазначений об'єкт не передався з державної у комунальну власність, відповідно до Закону України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності» визначені об'єкти передачі з державної у комунальну власність.

Таким чином, позивач звернувся з позовом до неналежного відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За правилами ст.60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції у достатньому обсязі не перевірив вказаних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, наданим доказам не дав належної правової оцінки в сукупності та їх взаємному зв»язку, належним чином не перевірив протиріччя та суперечності наданих сторонами доказів у справі, та ухвалив помилкове рішення, у зв'язку з чим судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь Державного професійно-технічного навчального закладу «Одеський державний центр професійного навчання працівників переробної промисловості» судовий збір у розмірі 1 607, 76 грн., сплачений останнім при поданні апеляційної скарги.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.п.1, 3, 4 ст. 309, ч.2 ст.314 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу Державного професійно-технічного навчального закладу «Одеський державний центр професійного навчання працівників переробної промисловості» задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 січня 2016 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Міністерства аграрної політики і продовольства України та Державного професійно-технічного навчального закладу «Одеський державний центр професійного навчання працівників переробної промисловості» про визнання дій неправомірними, зобов»язання погодити умови приватизації квартири, зобов»язання надати дозвіл на приватизацію квартири відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Державного професійно-технічного навчального закладу «Одеський державний центр професійного навчання працівників переробної промисловості» судовий збір у розмірі 1 607, 76 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий В.М.Гончаренко

Судді Н.В.Комаровська

В.Д.Коротков