АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2016 року м. Дніпропетровськ

30 травня 2016 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Тамакулової В.О.

суддів: Болтунової Л.М., Посунся Н.Є.

при секретарі: Гулієву М.І.о.,

яка розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2015 року про забезпечення позову за позовом об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Південний 4/6" до ОСОБА_2, Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_3 про припинення права власності внаслідок знищення майна, визнання незаконним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2015 року частково задоволено заяву голови правління об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Південний 4/6» Кірічек І.О. про забезпечення позову про припинення права власності внаслідок знищення майна, визнання незаконним та скасування рішення.

Заборонено, до набрання судовим рішенням законної сили, ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії з будівництва житлового будинку, господарських будівель, споруд та інших об'єктів нерухомого майна на земельній ділянці АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, загальною площею 0,04 га. У задоволенні заяви в іншій частині - відмовлено.

В скарзі ОСОБА_2 просить про скасування ухвали, як постановленої з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а ухвалу суду скасувати з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 151 ЦПК України - суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені ЦПК України, заходи забезпечення позову.

Частина 2 ст. 151 ЦПК України передбачає, що повинно бути зазначено у заяві про забезпечення позову.

В ч.3 ст. 151 ЦПК України вказано, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а за ч.5 ст. 153 ЦПК України - про вжиття забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову, підстави його обрання, порядок виконання, розмір застави, якщо така призначена.

Відповідно до ст.ст. 151,153 ЦПК України та роз'яснень Верховного Суду України, викладених в п.1 постанови Пленуму від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" - єдиною підставою для забезпечення позову є мотивована заява будь-кого з осіб, які беруть участь у справі.

Пленум Верховного Суду України у вказаній Постанові звернув увагу судів на те, що за змістом ч. 1 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Позивачем в заяві не наведено підстав за якими потрібно забезпечити позов, та не зазначено чим невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити не можливим виконання рішення суду.

Не зазначено обгрунтувань стосовно обрання забезпечення позову у вигляді накладення арешту на земельну ділянку, заборони ОСОБА_2 та іншим особам у будь-який спосіб вчиняти дії з будівництва об'єктів нерухомого майна на земельній ділянці.

Відповідно до п.4 названої Постанови Пленуму Верховного Суду України, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Ухвала про забезпечення позову постановлюється в порядку, визначеному ст.209 ЦПК, і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали (п.7).

Однак суд першої інстанції вказані вимоги Закону не виконав, не обґрунтував підстави застосування вибраного виду забезпечення позову, не зазначив доказів і мотивів, з яких дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Апеляційний суд у відповідності до вимог ст.303 ЦПК України перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскільки ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, вона підлягає скасуванню, з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції, відповідно до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2015 року - скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.О. Тамакулова

С у д д і: Л.М. Болтунова

Н.Є. Посунся