Головуючий суду 1 інстанції - Акулов Є.М.
Доповідач - Орлов І.В.
Справа № 414/999/13-ц
Провадження № 22ц/782/74/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2016 року

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого: Орлова І.В.,

суддів: Стахової Н.В., Коротких О.Г.,

за участю секретаря: Коротенка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кремінського районного суду Луганської області від 26 лютого 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування»» про стягнення коштів у зв'язку зі смертю годувальника, -

в с т а н о в и л а :

15 травня 2013 року ОСОБА_3 (далі позивачка) звернулася до ОСОБА_2 (далі відповідач-1) із зазначеним позовом. 26 вересня 2014 року ухвалою Кремінського районного суду Луганської області до участі у справі було залучено співвідповідача - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» (скорочене найменування АТ СК «АХА Страхування») (т.2 а. с. 9). В уточнених вимогах позовної заяви в редакції від 16 грудня 2014 року ОСОБА_3 просила:

стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 1/3 частину мінімальної заробітної плати у розмірі 382,33 гривень щомісячно на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1; стягнути з ОСОБА_2 на своє утримання у зв'язку із доглядом за дитиною-інвалідом - 1/3 частину мінімальної заробітної плати у розмірі 382,33 гривень; стягнути з ОСОБА_2 додаткові витрати на оздоровлення дитини - ОСОБА_4, щорічно, по 3.000,00 гривень; стягнути з ОСОБА_2 компенсацію моральної шкоди в розмірі 60.000,00 гривень.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_3 зазначила, що 26 лютого 2012 року на вулиці Кірова міста Кремінна Луганської області з вини ОСОБА_2, який керував автомобілем «ВАЗ -21104», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої загинув чоловік позивачки - ОСОБА_5. Вироком Кремінського районного суду Луганської області від 08 квітня 2013 року відповідача визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України та засуджено до 5-ти років позбавлення волі із застосуванням статей 75, 76 КК України на 3 роки. Посилаючись на те, що вона та її неповнолітній син ОСОБА_6 знаходилися на утриманні ОСОБА_5, який помер внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивачка просила задовольнити заявлені нею вимоги.

Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 26 лютого 2015 року позов задоволено частково. З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто: відшкодування на утримання неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини мінімальної заробітної плати щомісячно, що складає 382,33 гривень починаючи з 28 лютого 2012 року до повноліття дитини; відшкодування у зв'язку із доглядом позивачки за дитиною-інвалідом з дитинства - ОСОБА_4, у розмірі 1/3 частини мінімальної заробітної плати щомісячно, що складає 382,33 гривень, починаючи з 28 лютого 2012 року до досягнення дитиною 14 років. Вказаним рішенням з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 також стягнуто 57.450,00 гривень на відшкодування моральної шкоди та судові витрати у розмірі 574,50 гривень. У задоволенні вимог про стягнення з ОСОБА_2 додаткових витрат на оздоровлення дитини в розмірі 3.000,00 гривень щорічно - відмовлено за необґрунтованістю. Позивачці також відмовлено у задоволенні заявлених до АТ СК «АХА Страхування» вимог про стягнення коштів у зв'язку зі смертю годувальника.

Відповідач ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив: рішення від 26 лютого 2016 року скасувати; ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відмову у задоволенні вимог про стягнення з ОСОБА_2 додаткових витрат на оздоровлення дитини в розмірі 3.000,00 гривень щорічно, сторони не оскаржували. Згідно з вимогами статті 303 ЦПК України, у цій частині рішення суду першої інстанції не переглядається.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Ухвалюючи рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 щомісячних виплат на утримання неповнолітнього сина та на її утримання у зв'язку з доглядом за дитиною-інвалідом з дитинства, суд першої інстанції виходив із того, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача загинув ОСОБА_5 на утриманні якого знаходилась позивачка та неповнолітній син ОСОБА_6 - інвалід з дитинства. Оскільки позивачка за отриманням страхового відшкодування до страховика - АТ СК «АХА Страхування» не зверталась та в судовому засіданні не заявляла до останнього будь-яких вимог, то в силу статті 1200 ЦК України завдана смертю годувальника шкода підлягає відшкодуванню лише відповідачем - ОСОБА_2.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду з огляду на наступні обставини.

Так, судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 26 лютого 2012 року на вулиці Кірова міста Кремінна Луганської області з вини водія ОСОБА_2, який керував автомобілем «ВАЗ -21104», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, сталася дорожньо-транспортна пригода внаслідок якої загинув чоловік позивачки - ОСОБА_5.

Вироком Кремінського районного суду Луганської області від 08 квітня 2013 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України та засуджено до 5-ти років позбавлення волі із застосуванням статей 75, 76 КК України на 3 роки.

На момент смерті ОСОБА_5 на його утриманні перебували: дружина - ОСОБА_3 та малолітній син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1, який є інвалідом дитинства.

Відповідно до статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання.

Зокрема, шкода відшкодовується дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років), другому з подружжя незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за дітьми померлого до досягнення ними 14 років. Вказаним особам шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди.

Згідно з частиною 1 статті 1202 ЦК України, відшкодування шкоди завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більше як за три роки наперед.

Відповідно до частини 2 статті 1195 ЦК України у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Малолітній син потерпілого ОСОБА_5 - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дружина потерпілого - позивачка ОСОБА_3, як особа, що здійснює догляд за дитиною померлого, мають право на отримання сум, передбачених статтею 1200 ЦК України. Враховуючи, що в момент завдання шкоди потерпілий не працював, при визначенні розміру відшкодування необхідно виходити із розміру мінімальної заробітної плати (частина 2 статті 1195 ЦК України).

1/3 частка від нормативно встановленого розміру мінімальної заробітної плати за період з моменту завдання шкоди на день вирішення справи (з 01.12.2012 року по 28.04.2016 року) становить:

з 01.02.2012 року - 2 місяці - 1073,00 гривень; 1/3 = 357,67 гривень;

з 01.04.2012 року - 3 місяці - 1094,00 гривень; 1/3 = 364,67 гривень;

з 01.07.2012 року - 3 місяці - 1102,00 гривень; 1/3 = 367,33 гривень;

з 01.10.2012 року - 2 місяці - 1118.,00 гривень; 1/3 = 372,67 гривень;

з 01.12.2012 року - 1 місяць - 1134,00 гривень; 1/3 = 378,00 гривень;

з 01.01.2013 року - 11 місяців - 1147,00 гривень; 1/3 = 382,33 гривень;

з 01.12.2013 року - 21 місяць - 1218,00 гривень; 1/3 = 406,00 гривень;

з 01.09.2015 року до 31.04.2016 року - 8 місяців - 1378,00 гривень; 1/3 = 459,33гривень.

На користь позивачки ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_6 до 18-ти років за період з 26.02.2012 року до 28.04.2016 року (дата ухвалення рішення) з ОСОБА_2 мало бути стягнено за 50 місяців - 19.714,28 гривень, виходячи з наступного розрахунку: (1 міс. х 357,67 грн.) + (3 міс х 364,67 грн.)+ (3 міс. х 367,33 грн.)+ (2 міс. х 372,67 грн.) + (1 міс х 378,00 грн.) + (11 міс. х 382,33 грн.) + (21 міс. х 406,00 грн.) + (8 міс. х 459,33 грн.) = 357,67 + 1094,01 + 1101,99 + 754,34 + 4205,63 + 8.526,00 + 3.674,64 = 19.714,28 гривень.

З 28.04.2016 року (дата ухвалення рішення) до 12.01.2025 року (досягнення дитиною 18-літьного віку) має бути проведено виплат за 105 місяців х 459,33 гривень = на загальну суму 48.229,65 гривень, щомісячними платежами по 459, 33 гривень.

На користь позивачки ОСОБА_3 на її утримання до досягнення дитиною 14-ти років за період з 26.02.2012 року до 28.04.2016 року (дата ухвалення рішення) мало бути стягнено за 50 місяців - 19.714,28 гривень, виходячи з наступного розрахунку: (1 міс. х 357,67 грн.) + (3 міс х 364,67 грн.)+ (3 міс. х 367,33 грн.)+ (2 міс. х 372,67 грн.) + (1 міс х 378,00 грн.) + (11 міс. х 382,33 грн.) + (21 міс. х 406,00 грн.) + (8 міс. х 459,33 грн.) = 357,67 + 1094,01 + 1101,99 + 754,34 + 4205,63 + 8.526,00 + 3.674,64 = 19.714,28 гривень.

З 28.04.2016 року (дата ухвалення рішення) до ІНФОРМАЦІЯ_3 року (досягнення дитиною 14- літнього віку) має бути проведено виплат за 57 місяців х 459,33 гривень = на загальну суму 26.181,81 гривень, щомісячними платежами по 459, 33 гривень .

11 січня 2012 року між ОСОБА_2 та АТ «СК «АХА Страхування» (далі страховик) був укладений Договір про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким був забезпечений транспортний засіб «ВАЗ 21104» державний реєстраційний номер НОМЕР_1. Згідно зі страховим полісом № АВ/1798179м ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю (на одного потерпілого) становив 100.000,00 гривень за шкоду, заподіяну майну, - 50.000,00 гривень.

28 вересня 2015 року АТ «СК «АХА Страхування» здійснило виплату суми страхового відшкодування у розмірі 12.592,00 гривень за витрати на поховання потерпілого ОСОБА_5, що підтверджується платіжним дорученням № 197508 від 28.09.2015 року.

21 жовтня 2015 року АТ «СК «АХА Страхування» було розраховано суму страхового відшкодування у зв'язку із втратою годувальника. Ця сума склала 154.380,10 гривень. На підставі страхового акту від 26 жовтня 2015 року в межах ліміту відповідальності, з урахуванням попередньої виплати від 28.09.2015 року, страховик виплатив позивачці ОСОБА_3 страхове відшкодування у зв'язку із втратою годувальника в сумі 87.408,00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 203109 від 28.10.2015 року.

Відповідно до статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно з приписами статті 1194 ЦК України у страхової компанії АТ «СК «АХА Страхування» виник обов'язок з відшкодування позивачці заподіяної шкоди і цей обов'язок виконано у повному обсязі. Ліміт відповідальності страховика становить 100.000,00 гривень. Отримане позивачкою від страховика страхове відшкодування у зв'язку із втратою годувальника в сумі 87.408,00 гривень не перевищує фактичний розмір шкоди, виходячи з наступних розрахунків:

19.714,28 гривень + 19.714,28 гривень = 39.428,56 гривень (стягнуто до ухвалення рішення суду);

87.408,00 гривень (отримане страхове відшкодування у зв'язку з втратою годувальника) - 39.428,56 гривень = 47.979,44 гривень (залишок страхового відшкодування у зв'язку з втратою годувальника);

48.229,65 гривень ( до досягнення дитиною 18-літьного віку) - 47.979,44 гривень (залишок страхового відшкодування) = 205,21 гривень.

Таким чином, з урахуванням отриманого позивачкою страхового відшкодування у зв'язку із втратою годувальника в сумі 87.408,00 гривень з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника - ОСОБА_5 підлягають стягненню: 250,21 гривень одноразово на утримання неповнолітнього сина позивачки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2; по 459,33 гривень щомісячно, починаючи з 28 квітня 2016 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 року на утримання ОСОБА_3.

За таких обставин у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» слід відмовити за безпідставністю заявлених вимог.

Ухвалюючи рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 57.450,00 гривень на відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із моральних страждань, яких ОСОБА_3 зазнала внаслідок загибелі ОСОБА_5.

Колегія суддів в цілому погоджується із зазначеними висновками. Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, прийнявши до розгляду додаткову позовну заяву про стягнення моральної шкоди, яка первісно заявлена не була, частково заслуговують на увагу.

Дійсно, норми цивільного процесуального кодексу України передбачають право позивача до початку розгляду справи змінити підстави або предмет позову і не передбачають під час судового розгляду доповнення позову новою позовною вимогою. Разом з тим, це порушення є формальним і не призвело до неправильного вирішення справи.

Доповнений позов про стягнення моральної шкоди був прийнятий судом 16 грудня 2014 року до початку розгляду по суті, після скасування попередніх рішень у справі. Тому процесуальні права відповідачів не були порушені, оскільки вони мали можливість підготувати свої доводи та аргументи проти цього позову та подати відповідні докази.

Крім того моральна шкода пов'язана із шкодою, завданою втратою годувальника. Тому одночасний розгляд заявлених вимог відповідає принципу справедливості судового розгляду.

Свою незгоду з рішенням суду в частині стягнення моральної шкоди ОСОБА_2 також обґрунтовував тим, що цивільна справа є похідною від розглянутої кримінальної справи. Потерпілою від злочину була визнана мати загиблого - ОСОБА_7. Позивачка не була визнана потерпілою у кримінальній справі та не зверталась із заявою про визнання її потерпілою. Ця обставина, на думку апелянта, надає підстави вважати, що позивачці моральна шкода не завдана, чому суд першої інстанції не дав правової оцінки.

Також на думку апелянта, ОСОБА_7 не має повноважень на представництво інтересів малолітнього онука, оскільки про це не зазначено у виданій їй від імені ОСОБА_3 довіреності.

Вищезазначені доводи не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1200 ЦК України позивачка має право на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю годувальника і це право не пов'язане з тим, чи визнавалась вона потерпілою у кримінальному провадженні. Представництво малолітньої дитини позивачки, бабусею дитини - ОСОБА_7 у справі не здійснювалось. Отже, дитина позивачки за законом має самостійне, окреме від матері, право на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька.

Як вбачається з позовної заяви, позов в інтересах дитини не заявлявся, рішення стосовно права дитини на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю годувальника, судом не ухвалювалось.

Висновок суду першої інстанції про доведеність підстав для стягнення компенсації моральної шкоди в розмірі 57.450,00 гривень, відповідає встановленим обставинам справи. За доводами апеляційної скарги, підстав для зміни чи скасування рішення суду в зазначеній частині не вбачається.

Посилання апелянта на те, що суддя, який ухвалив рішення, вже брав участь у розгляді цивільної справи, а саме ухвалою суду від 04 червня 2014 року встановив порядок і спосіб виконання рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів у зв'язку зі смертю годувальника, а також приймав участь у розгляді кримінальної справи за обвинувачення відповідача ОСОБА_2, у зв'язку з чим суд повинен був би звернутися до матеріалів кримінальної справи та встановити факт небажання позивачів звертатися з позовними вимогами до страховика, якого постановою слідчого було притягнуто страховика, при наявності в матеріалах кримінальної справи страхового поліса, повинен був відмовити в задоволенні позовних вимог, а також прийняти рішення про самовідвід, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки ті справи, на які посилається апелянт є іншими справами, у тих справах ніяких рішень з приводу заявлених у цій справі вимог не приймалося, а тому підстав для самовідводу у судді не було.

Доводи апелянта про те, що ухвалюючи рішення про дату, з якої необхідно стягувати відшкодування, а саме з 28 лютого 2012 року суд першої інстанції не звернув уваги, на те, що Кремінським районним судом Луганської області від 05 травня 2014 прийнята ухвала, відповідно до якої стягнення з відповідача ОСОБА_2 починати з 15 травня 2013 року, тобто з дати подання заяви, не може бути прийнято до уваги, оскільки зазначена ухвала була прийнята за поданням державного виконавця на виконання рішення суду від 09 липня 2013 року, яке в подальшому було скасовано Ухвалою ВССУ від 30 липня 2014 року.

Доводи апелянта про те, що суд у вироку по кримінальній справі вже постановив про залишення позовних вимог ОСОБА_7 в інтересах її малолітнього онука ОСОБА_4 без розгляду з підстав неналежності її представництва у суді, на увагу не заслуговує, оскільки ця обставина не є перешкодою для звернення самої позивачки, як законного представника з зазначеними вище вимогами в інтересах неповнолітньої дитини.

За таких обставин, судова колегія вважає, що оскаржуване рішення в частині часткового задоволення позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, завданої смертю годувальника, підлягає скасуванню з ухваленням в цієї частині нового рішення.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 316, 319, 325 ЦПК України колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Кремінського районного суду Луганської області від 26 лютого 2015 року в частині часткового задоволення позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, завданої смертю годувальника, - скасувати.

Ухвалити у цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника - ОСОБА_5: 250 (двісті п'ятдесят) гривень 21 копійку одноразово на утримання неповнолітнього сина позивачки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2;

- по 459 (чотириста п'ятдесят дев'ять) гривень 33 копійки щомісячно, починаючи з 28 квітня 2016 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 року на утримання ОСОБА_3.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», - відмовити.

В іншій частині рішення Кремінського районного суду Луганської області від 26 лютого 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів в касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: