Cправа № 127/1319/16-ц
Провадження № 2/127/1770/16
У Х В А Л А

про залишення зустрічної позовної заяви без руху

28 квітня 2016 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Гриневича В.С.,

при секретарі: Малику О.В.

за участю:

представників позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

відповідача: ОСОБА_4

розглянувши зустрічну позовну заяву ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа: ОСОБА_6 та ОСОБА_4 про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду знаходиться цивільна справа №127/1319/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором VIW3G102021486 від 04.07.2007р. в розмірі 35188,16 доларів США.

28.04.2016р. до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа: ОСОБА_6 та ОСОБА_4 про визнання недійсними кредитного договору VIW3G102021486 від 04.07.2007р. та договору іпотеки від 04.07.2007р., укладених ОСОБА_5 та ПАТ КБ «Приватбанк».

В судовому засіданні представник ОСОБА_5 ОСОБА_3 просив прийняти зустрічну позовну заяву для спільного розгляду з первісним позовом та пояснив, що підставою зустрічного позову є неповідомлення банком ОСОБА_5 про сукупну вартість кредиту.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» - ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначив, що подання зустрічного позову це право сторони, однак підстава позовних вимог, зазначена представником позивача за зустрічним позовом, не заслуговує на увагу, оскільки пунктом 7 кредитного договору визначено строк на який укладено договір та щомісячний платіж.

Дослідивши зустрічну позовну заяву та додані до неї матеріали суд дійшов висновку про необхідність залишення її без руху, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 ЦПК України зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред'явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 119 і 120 цього Кодексу.

Статтею 119 ЦПК України встановлено вимоги до форми та змісту позовних заяв, зокрема відповідно до ч. 5 вказаної статті до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Як вбачається з зустрічної позовної заяви позивачем за зустрічним позовом при звернені до суду одночасно заявлено дві позовних вимоги немайнового характеру, а саме: 1) визнати недійсним кредитний договір VIW3G102021486 від 04.07.2007р. та 2) визнати недійсним договір іпотеки від 04.07.2007р.

Відповідно до п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 13 Постанови від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розяснив судам, що якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

Однак, доказів сплати судового збору до позовної заяви позивачем не надано.

При цьому, посилання позивача на те, що він звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів суд вважає помилковим, з огляду на таке.

Відповідно до преамбули Закону України «Про судовий збір» №3674-VI цей Закон визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Отже, саме Закон України «Про судовий збір» є спеціальним законом, який визначає порядок сплати та звільнення від сплати судового збору та має пріорітет застосування у даних правовідносинах.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22 травня 2015 року №484-VIII внесено ряд змін до Закону України «Про судовий збір» та зокрема статтю 5 названого закону викладено в новій редакції. Вказані зміни набули чинності з 1 вересня 2015 року.

Так, статтею 5 Закону №3674-VI , чинного з 01.09.2015р., закріплено вичерпний перелік осіб які звільнені від сплати судового збору під час розгляду справи у всіх судових інстанціях.

При цьому, споживачі за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав, не включено до вищевказаного переліку осіб, які звільнені від сплати судового збору, а відтак, при звернені до суду споживачі зобовязані сплачувати судовий збір в порядку та у розмірі визначеному Законом України «Про судовий збір» №3674-VI .

Крім того, відповідно до п.п. 3, 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає про порушення його прав, як споживача, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки банком при укладенні кредитного договору його не повідомлено про сукупну вартість кредиту. З цих же підстав позивач вважає, що він звільнений від сплати судового збору.

Проте, як вбачається з пункту 7 кредитного договору VIW3G102021486 від 04.07.2007р. строк дії договору визначений сторонами становить з 04.07.2007р. по 02.07.2037р., а щомісячний платіж складає 347,61 доларів США. Таким чином, визначення сукупної вартості кредиту здійснюється шляхом вчинення наступних математичних операції: 30 років*12 місяців*347,61 доларів США=125139,6 доларі США.

В свою чергу, Пленум Верховного Суду України у п. 1 Постанови N5 від 12.04.96 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» розяснив судам, що споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. Закон регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України викладеної у постанові від 2 грудня 2015 року у справі № 6-1341цс15 Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Однак, враховуючи умови вищевказаного пункту 7 кредитного договору, з зустрічної позовної заяви неможливо встановити зміст позовних вимог, зокрема в чому саме полягає неповідомлення банком ОСОБА_5 про сукупну вартість кредиту.

Статтею 121 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Виходячи з наведеного вище, зустрічна позовна заява ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа: ОСОБА_6 та ОСОБА_4 про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсним, підлягає залишенню без руху, з наданням позивачу за зустрічним позовом строку для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. 119, 121, 124 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа: ОСОБА_6 та ОСОБА_4 про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсним, залишити без руху та надати позивачу за зустрічним позовом строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, який не може перевищувати 5 (пяти) днів з дня отримання позивачем даної ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: