1Справа № 335/883/16-ц 2/335/711/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2016 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Шалагінової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Герченової А.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Запорізької міської ради, третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Куропятнікова Тетяна Михайлівна, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до територіальної громади в особі Запорізької міської ради, третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Куропятнікова Тетяна Михайлівна, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи свої вимоги наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся ОСОБА_3, після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1. За життя ОСОБА_3 залишила заповіт, за яким все своє майно заповіла позивачеві. Позивач звернувся у встановлений законодавством строк до приватного нотаріуса Куропятнікової Т.М. із заявою про прийняття спадщини. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я ОСОБА_3 Так, вказана квартира належала на праві власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 р. ОСОБА_4 помер, і ОСОБА_3 прийняла спадщину після його смерті, оскільки мешкала разом із ним на час відкриття спадщини. Проте, оформити свої спадкові права за життя не встигла. Посилаючись на вимоги ст.ст. 1218, 1220, 1221, 1222, 1223, 1268, 1269, 1270, 1296 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), просив задовольнити позовні вимоги та визнати за ним право власності на вищевказане спадкове майно (арк. справи 2-5).

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності без проведення технічної фіксації судового засідання технічними засобами. В заяві представник позивача вказала, що не заперечує проти ухвалення рішення у справі за її відсутності, на задоволенні позову наполягає.

Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій представник просив ухвалити рішення на розсуд суду відповідно до вимог чинного законодавства.

Третя особа у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляд справи повідомлялась судом належним чином, надіслала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників процесу на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

Згідно з копією свідоцтва № НОМЕР_4 про право власності на житло від 30 квітня 1996 р., ОСОБА_4 та ОСОБА_3 належить на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1 (арк. справи 14-15).

Частки у праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 виділені не були. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України, частки співвласників у праві спільної сумісної власності вважаються рівними.

ІНФОРМАЦІЯ_2 р. помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції ІНФОРМАЦІЯ_2, актовий запис № 3078 (арк. справи 7).

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді належної йому частки квартири АДРЕСА_1.

За життя ОСОБА_4 залишив заповіт від 16 листопада 1996 р., яким все своє майно, у тому числі, частину квартири АДРЕСА_1 заповідав позивачеві ОСОБА_5, своєму онукові (арк. справи 11).

Позивач ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_4 спадщину не прийняв.

Відповідно до довідки МКП «ОСНОВАНІЄ» від 8 грудня 2015 р. № 19767, ОСОБА_4 проживав за адресою: АДРЕСА_1, з 02 березня 1966 р. по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 р. Разом із ним проживала ОСОБА_3 (арк. справи 12).

Згідно зі свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2, виданим Орджонікідзевським райбюроЗАГС м. Запоріжжя 20 серпня 1959 р., ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_3) ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 20 серпня 1959 р., актовий запис № 1193 (арк. справи 13).

Згідно з положеннями частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, ОСОБА_3 є такою, що прийняла спадщину, а саме частку вищевказаної квартири, після смерті свого чоловіка ОСОБА_4, оскільки на час відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавцем. Проте, свої спадкові права ОСОБА_4 не оформила.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3, виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції ІНФОРМАЦІЯ_3, актовий запис № 4706 (арк. справи 7).

За життя ОСОБА_3 залишила заповіт від 16 листопада 1996 р., яким все своє майно, у тому числі, частину квартири АДРЕСА_1 заповідала позивачеві ОСОБА_5, своєму онукові (арк. справи 8-9).

Після смерті ОСОБА_3 залишилась спадщина у вигляді належної їй квартири АДРЕСА_1 (частина квартири належала ОСОБА_3 на праві власності відповідно до вищевказаного свідоцтва, частину квартири вона успадкувала після смерті чоловіка ОСОБА_4).

Відповідно до довідки про вартість від 19 січня 2016 р. № 04/01/16, складеної оцінювачем, суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «УКРСПЕЦЕКСПЕРТИЗА», найбільш вірогідна ринкова вартість об'єкта оцінки - 2-кімнатної квартири, загальною площею 42,50 кв.м, житловою площею 27,97 кв.м, на 1-поверху 5-поверхового цегляного житлового будинку літ. А-5, що знаходиться з адресою: АДРЕСА_1, складає 200 000,00 грн. (арк. справи 18).

Спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 є позивач ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

22 липня 2015 року ОСОБА_1 з метою оформлення своїх спадкових прав на спадкове майно звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Куропятнікової Т.М., що підтверджується матеріалами спадкової справи. В заяві повідомив про відсутність інших спадкоємців за заповітом (арк. справи 36).

19 січня 2016 р. ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом (арк. справи 55).

19 січня 2016 р. приватним нотаріусом Куропятніковою Т.М. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (арк. справи 59-60).

Отже, позивач позбавлений можливості оформити право власності в порядку спадкування за законом на зазначену вище квартиру.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

При цьому, як визначено у ст. 392 Цивільного кодексу України, особа має право звернутися у суд з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами; 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права й позов про визнання права власності у разі втрати документа, що засвідчує право власності особи на річ, подається за відсутності можливості одержати у відповідних органах дублікат правовстановлюючого документа.

В даному випадку ОСОБА_1 є таким, що прийняв спадщину. Однак, за відсутності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину (відсутність документа, якій засвідчує право власності спадкодавця на квартиру, відсутність можливості одержати дублікат), ОСОБА_1 позбавлений можливості оформити свої спадкові права. Отже, в даному випадку відсутній інший, крім судового, порядок для відновлення порушеного права позивача.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про можливість задоволення позовних вимог ОСОБА_1, внаслідок чого за ним слід визнати право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Запорізької міської ради, третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Куропятнікова Тетяна Михайлівна, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, на квартиру АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.В. Шалагінова