Справа№592/3858/15-ц
Провадження №2/592/281/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Сум в складі головуючого Костенко В.Г.

секретар Антуфьєва В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання правочину недійсним

ВСТАНОВИВ:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що на підставі договору дарування від 21.04.2015 року є власником квартири АДРЕСА_1. У квартирі зареєстровані і проживають відповідачі, які заселялися у квартиру, як члени сімї попереднього власника. Позивач вважає, що після припинення права власності на квартиру у попереднього власника, відповідачі втратили право на проживання у квартирі. Тому просив виселити відповідачів.

В судовому засіданні представники позивача заявлені вимоги підтримали. Зустрічний позов не визнали, загалом не погодившись з доводами. Вважає, що законних підстав для визнання договору недійсним немає.

Відповідачі, не визнаючи основного позову, звернулися з зустрічним позовом. Так вимоги мотивують тим, що користувалися квартирою як члени сімї ОСОБА_5. Після розірвання шлюбу останнього з ОСОБА_3 були суперечки, щодо користування квартирою. Так були численні справи у суді, щодо користування житлом, вселення та визнання такими, що втратили право користування житлом. Вважають, що зазначений договір дарування є фіктивним, оскільки укладений лише з метою позбавлення їх права на житло. Тому просили визнати договір дарування квартири укладений між ОСОБА_5 і ОСОБА_1 від 21.04.2015 року недійсним.

ОСОБА_5 і ОСОБА_3 повідомлялися про судовий розгляд належним чином але до суду в останнє судове засідання не зявилися.

Суд, вислухавши пояснення учасників розгляду, які зявилися, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов ОСОБА_4 обґрунтований, і підлягає задоволенню, а зустрічний позов ОСОБА_2 і ОСОБА_3 необґрунтований і не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що 21.04.2015 року позивач ОСОБА_4 на підставі договору дарування отримала у дарунок від ОСОБА_5 двокімнатну квартиру загальною площею 48,8 кв.м. АДРЕСА_2. Договір посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу за №818.

Право власності позивача на квартиру зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме, номер запису про право власності 9434547.

Позивач уклала відповідні договору на надання комунальних послуг по зазначені квартирі 30.04.2015 року з ПАТ «Сумиобленерго», 30.04.2015 року з ПАТ «Сумигаз», 30.04.2015 року з КП «Міськводоканал» Сумської міської ради.

Також встановлено, що відповідачі по справі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 набули прав користування зазначеною квартирою, як члени сімї ОСОБА_5. Після дарування квартири, вони не залишили зазначеного місця проживання, зареєстровані у квартирі, мають свої речі. З позивачем договору на користування спірною квартирою вони не укладали.

Між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 з одного боку та ОСОБА_5 з іншого боку виникали суперечки з приводу користування квартирою.

Встановлені факти підтверджуються договором дарування, витягом з реєстру, договорами на надання комунальних послуг, рішеннями суду, копії яких додані до матеріалів справи, довідкою з місця проживання виданою ОСББ «Моя оселя»./а.с. 5, 6, 9,69-73,38-45/

Під час судового розгляду за клопотанням представника відповідачів за основним позовом були допитані свідки ОСОБА_6 і ОСОБА_7.

Свідок ОСОБА_6, дочка ОСОБА_3 і відповідно сестра ОСОБА_2, пояснила, що відповідачі мають свої речі у квартирі, втім там не проживають. ОСОБА_1 і ОСОБА_5 не бажають, щоб відповідачі займали квартиру, через що були суперечки. На весні 2015 року ОСОБА_2 виселили зі спірної квартири і він живе у неї. В розмові з ОСОБА_7 дізналася, що у квартирі змінився власник у звязку з договором дарування. Також вказала, що ОСОБА_1 і ОСОБА_5 пропонували їм квартиру за 13 тис. доларів США.

Свідок ОСОБА_7, паспортист ОСББ «Моя оселя» та сусідка з квартири АДРЕСА_3, повідомила, що ОСОБА_3 і ОСОБА_2 не бачить дуже давно. За останньою відомою інформацією ОСОБА_3 живе в Італії. Де живе ОСОБА_2 не знає.

З встановлених обставин справи вбачається, що спірні правовідносини є цивільними і врегульовані ст.ст. 150, 156, 158 ЖК України, ст.ст. 203, 215, 383, 386, 391, 717 ЦК України.

Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Відповідно до ст.ст. 203, 215 ЦК України правочин може бути визнаний судом недійсним, якщо, зокрема не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

З встановлених фактів і положень закону вбачається, що ОСОБА_5 вчинив правочин спрямований на дарування свого майна ОСОБА_1. У наслідок укладення правочину у нього припинилося право власності на спірну квартиру. Позивач набула прав і обовязків власника, уклала відповідні договору повязані з утриманням квартири. Всупереч положення ст. 59-60 ЦПК України відповідачами не надано доказів в обґрунтування зустрічного позову на підтвердження того, що правочин укладений без створення наслідків припинення права власності на зазначену квартиру у ОСОБА_5. Наявність суперечок, щодо користування квартирою між останнім та відповідачами не є достатнім доказом.

Таким чином заявлений зустрічний позов ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не підлягає задоволенню за необґрунтованістю.

Відповідно до ст.ст. 150, 156, 158 ЖК України право користування житлом, що належить громадянинові на праві приватної власності виникає для членів сім`ї власника або на підставі договору.

З обставин справи вбачається, що відповідачі за основним позовом мали похідне право користування спірною квартирою від попереднього власника. Після дарування спірної квартири вони втратили право користування житлом. На підставі договору права користування квартирою вони не набували. Тобто займають спірну квартиру без законних підстав.

Відповідно до положень ст.ст. 383, 386, 391 ЦК України позивач, як власник квартири, має право на усунення перешкод у користуванні квартирою у визначений ним спосіб.

Таким чином, суд вважає, що право позивача порушене і підлягає захисту, а тому право необхідно захистити виселивши відповідачів зі спірної квартири без надання іншого житлового приміщення.

При звернені з позовом позивач поніс витрати на сплату судового збору у розмірі 487,20 грн. та на правову допомогу ОСОБА_8 у розмірі 5500 грн.. Відповідно до договору допомога полягала у складанні позовної заяви, представництві у суді. Під час судового розгляду представник ОСОБА_8 приймав участь у засіданнях 26.06.2015 року 10 хв., 20.08.2015 року 10хв., 10.03.2016 року 30 хв., 13.04.2016 року 20 хв.. Відповідно до розрахунків витрати часу на підготування позову і заперечень на зустрічну позовну заяву ОСОБА_8 витратив 3 год. 30 хв. і 2 год. відповідно. Відповідно до ст.ст. 84, 88 ЦПК України та ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» у звязку з задоволенням позивач має право на відшкодування витрат відповідачами. Втім відшкодування витрат на правову допомогу виходячи із фактично витраченого часу представником та не перевищуючі граничний розмір становить 3 852,53 грн. Тому з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача відшкодування витрат на загальну суму 4 339 грн. 73 коп.(487,2+3852,53).

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути в дольовому порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 4 339 грн. 73 коп. відшкодування судових витрат, тобто по 2169 грн. 86 коп. з кожного.

Відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 за необґрунтованістю.

Рішення суду може бути оскаржено до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Сум шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення суду. Особою, яка була відсутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - в десятиденний строк з моменту отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.Г. Костенко