Справа № 462/4709/16-ц
УХВАЛА

27 вересня 2016 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Колодяжного С.Ю.

при секретарі Обертас Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом, в якому, уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з ОСОБА_3 суму боргу за договором позики в розмірі 26800 дол. США, що на день звернення з позовом за курсом НБ України еквівалентно 687420 грн., інфляції втрати в розмірі 22684,86 грн., 3% річних в сумі 8588,04 грн., 102453,81 грн. облікової ставки НБ України та 5000 грн. витрат на правову допомогу.

З метою забезпечення позову представник позивача просить накласти арешт на 1/2 частину будинку №10 на вул.Букова у м.Львові та 1/2 частину автомобіля «Land Rover», номерний знак НОМЕР_1, 2008 року випуску, оскільки дане майно належить відповідачу, а оскільки питання про повернення позивачу коштів безрезультатно триває вже довгий час, то невжиття заявлених заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання в подальшому судового рішення.

У відповідності до вимог ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Як вбачається із розяснень, даних в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Із розяснень, даних в п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2009 року відповідно до частини першої статті 153 ЦПК заява про забезпечення позову розглядається судом у день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. У зв'язку з цим вжиття заходів забезпечення позову можливе не лише при проведенні попереднього судового засідання, здійсненні процесуальних дій з підготовки справи до судового розгляду чи під час судового розгляду, а й одночасно з відкриттям провадження у справі чи після постановлення такої ухвали.

Частиною 1 ст.152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Поданий ОСОБА_1 позов мотивований тим, що відповідач ОСОБА_3 ухиляється від повернення позики, а врегулювати конфлікт в позасудовому порядку відмовляється.

Разом з тим, позивачем не надано суду на виконання ст.ст.10, 60 ЦПК України належних і допустимих доказів на підтвердження того, що майно - 1/2 частина будинку №10 на вул.Букова у м.Львові та 1/2 частина автомобіля «Land Rover», номерний знак НОМЕР_1, 2008 року випуску, на час подання позову і вирішення питання забезпечення позову належить відповідачу ОСОБА_3 Подана на підтвердження вимог заяви про забезпечення позову інформація про виконавче провадження датована 15.04.2015 року, а отже не може слугувати належним і достатнім підтвердженням актуальних і достовірних даних про належність відповідачу майна, на яке представник позивача просить накласти арешт.

Відповідно до вимог ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може грунтуватись на припущеннях.

Враховуючи наведене, суд вважає, що заява представника позивача про забезпечення позову є безпідставною, такою, що не ґрунтується на законі, а тому в задоволенні такої необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в пятидений строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: С.Ю. Колодяжний