Справа № 175/167/16-ц
Провадження № 2/175/50/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2016 року смт. Ювілейне

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Новік Л.М.,

за участю секретаря - Радиновського А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ювілейне Дніпропетровської області позовну заяву ОСОБА_1 до Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області про визнання запису в трудовій книжці незаконним, поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області. У ході судового засідання представник позивача уточнила позовні вимоги, згідно яких просила визнати запис в трудовій книжці № 16 від 25 грудня 2015 року недійсним; прийняти позивача на посаду бухгалтера (економіста) до виконкому Сурсько-Литовської сільської ради; виплатити позивачу заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 17562 грн. 84 коп.

В обґрунтування уточнених позовних вимог, прийнятих у судовому засіданні 27 квітня 2016 року, позивач зазначила, що 10 серпня 2012 року вона була прийнята на роботу до Новомиколаївської сільської ради на посаду спеціаліста 2 категорії - бухгалтера. 30 квітня 2015 року звільнена за власним бажанням з посади спеціаліста 2 категорії - бухгалтера. 05 травня 2015 року прийнята на посаду спеціаліста бухгалтера Новомиколаївської сільської ради за контрактом № 1 від 05 травня 2015 року, контракт укладено до 31 грудня 2015 року. Згідно запису у трудовій книжці, її звільнено 25 грудня 2015 року з посади спеціаліста бухгалтера у зв'язку з припиненням діяльності Новомиколаївської сільської ради та закінченням терміну дії контракту з 31 грудня 2015 року. Позивач зазначає, що їй не було повідомлено про те, що її не приймають на роботу в Сурсько-Литовську сільську раду, про це вона дізналась після свят від працівника сільської ради. Всі особи, які працювали на постійній основі в Новомиколаївській сільській раді, були переведені до Сурсько-Литовської сільської ради. 04 січня 2016 року позивач звернулася до голови Сурсько-Литовської сільської ради з письмовою заявою про її працевлаштування у зв'язку з припиненням діяльності Новомиколаївської сільської ради. 05 січня 2016 року вона отримала письмову відповідь, в якій зазначалось, що не можливо її прийняти на роботу за спеціальністю бухгалтера у зв'язку з відсутністю вільних вакансій. Їй було запропоновано вакансію технічного працівника у Новомиколаївському будинку культури. Від запропонованої вакансії вона відмовилась, посилаючись на стан здоров'я, та просила надати іншу роботу за спеціальністю. 14 січня 2016 року вона отримала відповідь на своє повторне звернення, в якій зазначалось, що згідно ст. 184 КЗпПУ передбачено працевлаштування лише тих вагітних жінок, які працювали на постійній основі, проте вона працювала за контрактом, строк дії контракту закінчився 31 грудня 2015 року, тому трудові відносини з Новомиколаївською сільською радою були закінчені. Позивач також вказує на те, що в Новомиколаївській та Сурсько-Литовській сільських радах працювали по два бухгалтери, згідно штатного розпису в об'єднаній Сурсько - Литовській сільській раді передбачено більш ніж три посади, у зв'язку з чим вона вважає, що її прохання було проігноровано, на роботу були взяті сторонні особи. Вказує, що вона закінчила Дніпропетровський аграрний державний університет, отримала диплом з відзнакою за спеціальністю бухгалтера. В її трудовій книжці є записи про те, що вона працювала в АТБ на посаді економіста, але не зважаючи на це Головою Сурсько-Литовської сільської ради не було запропоновано їй ні посаду бухгалтера, ні посаду економіста, натомість запропоновано технічну посаду. З розпорядженням Голови Новомиколаївської сільської ради про її звільнення вона не була ознайомлена. Лише 04 січня 2016 року на її вимогу їй видали трудову книжку, без відмітки про дату отримання. Зазначає, що при затриманні видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженої ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ та вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про звільнення визнається недійсним.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримала уточнені позовні вимоги, прийняті у судовому засіданні 27 квітня 2016 року, викладене письмове обґрунтування позовних вимог та додала, що в судовому засіданні встановлено, що у Новомиколаївську сільську раду було прийнято за контрактом ОСОБА_1, термін дії цього трудового договору закінчувався 31 грудня 2015 року, в цей же час Новомиколаївська сільська рада станом на 25 грудня 2015 року припинила своє існування у зв'язку з реорганізацією, і це підтвердила представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні. Представник також зазначила, що відповідач по справі є належним, оскільки відбулася реорганізація сільської ради на підставі Закону України «Про добровільне об'єднання територіальних громад». Відповідно до цього закону Сурсько-Литовська сільська рада є правонаступником Новоолександрівської сільської ради. Також представник пояснила, що на першу заяву від 31 грудня 2015 року їй давав відповідь Голова ліквідаційної комісії, на заяву від 12 січня 2016 року - сільський голова вже Сурсько-Литовської сільської ради. І в першій, і в другій відповіді позивачу пропонували посаду технічного працівника. Також зазначила, що в судовому засіданні з пояснень ОСОБА_3 стало відомо, що відповідно до штатного розкладу на перший робочий день 2016 року була відкрита друга вакансія бухгалтера в Сурсько-Литовській сільській раді, але все рівно відповідач не запропонував їй цю посаду начебто з добрих намірів, тому що позивач тоді би втратила пенсію по інвалідності. Інших посад відповідач не пропонував, знаючи про вагітність позивача, тому позивач вважає, що відповідач як правонаступник грубо порушив право позивача, передбачене ст. 184 КЗпП, тому вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Позивач, коли була присутня в судовому засіданні, пояснювала, що на момент звільнення була вагітна, тому навіть за наявності строкового договору їй повинні були запропонувати іншу роботу, надати перелік існуючих вакансій, а не надавати одну вакансію технічного працівника, тому вважала, що її звільнили в порушення ст. 184 КЗпП. Також пояснювала, що вона дійсно була у складі ліквідаційної комісії, як бухгалтер складала акти прийняття-передачі основних засобів, вона дійсно була попереджена про вивільнення працівників, але все рівно звільняти її повинні були відповідно до ст. 184 КЗпП як вагітну, їй повинні були запропонувати в перший робочий день, тобто 04 січня 2016 року, роботу бухгалтера навіть якщо це була державна служба, і це вона повинна була вирішувати, як бути. Тому просила поновити її на посаді бухгалтера та вимоги задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити. Додатково він пояснив, що вважає звільнення позивача законним, оскільки у неї закінчився строковий трудовий договір. Також представник погодилася з думкою представника позивача, що відбулася реорганізація Новоолександрівської сільської ради, але зазначила, що реорганізація ніяким чином не могла вплинути на звільнення ОСОБА_1, оскільки у неї закінчився трудовий договір, їй просто пішли на зустріч та запропонували посаду технічного працівника в будинку культури. Представник відповідача ОСОБА_3 не знайшла зауважень відносно нарахованого середньомісячного заробітку ОСОБА_1 з урахуванням уточнень, а саме після надання лікарняної довідки з пологового будинку № 15 від 03 лютого 2016 року (а.с. 46), тому розмір нарахованої суми не підлягає доказуванню згідно ст. 60 ЦПК України.

Крім того, з наданих до суду письмових заперечень відповідача від 18 березня 2016 року вбачається, що позивач дійсно працювала за контрактом в Новомиколаївській сільській раді на посаді спеціаліста-бухгалтера. Строк дії контракту закінчився 31 грудня 2015 року, тому позивач була звільнена з посади у Новомиколаївській сільській раді. Відповідач вважає, що твердження позивача про те, що вона не знала про звільнення у зв'язку з закінченням дії контракту, є безпідставними. Крім того, позивач своїм підписом в листі особистого ознайомлення, що є додатком до Розпорядження «Про попередження працівників про наступне вивільнення у порядку ст. 49-2 КЗпП України за № 13 від 13 листопада 2016 року», підтвердила поінформованість про своє звільнення та припинення Новомиколаївської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Сама позивач є членом ліквідаційної комісії і не знати про ліквідацію Новомиколаївської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, а так само про своє звільнення вона не могла. Відповідач вважає, що позивач зловживає своїми правами. 25 грудня 2015 року головою Новомиколаївської сільської ради, який на той час був головою ліквідаційної комісії, позивачу був наданий наказ (розпорядження) № 15 про її звільнення у зв'язку з припиненням Новомиколаївської сільської ради та закінченням дії контракту. У своїй позовній заяві позивач зазначила, що зверталась до голови Сурсько-Литовської сільської ради, оскільки саме з ним був підписаний контракт на виконання обов'язків спеціаліста - бухгалтера Новомиколаївської сільської ради. Саме ОСОБА_4 як голова ліквідаційної комісії мав би вирішувати питання щодо працевлаштування позивача на іншому підприємстві відповідно до її спеціальності. Крім того, позивач входила до складу ліквідаційної комісії згідно додатку № 1 до рішення Сурсько-Литовської сільської ради від 12 листопада 2015 року. Цим рішенням був затверджений план заходів щодо припинення діяльності Новомиколаївської сільської ради, пунктом 9 якого визначено здійснення розрахунків з працівниками та їх вивільнення (працевлаштування) до 20 грудня 2015 року. Тобто, позивач знала про своє звільнення ще заздалегідь, але ніяких дій щодо подальшого працевлаштування з її боку вчинено не було. З вищевикладеного відповідач робить висновок, що позивач не мала бажання ні переукладати контракт з правонаступником, ні працювати надалі в Сурсько-Литовській сільській територіальній громаді Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Рішенням Сурсько-Литовської сільської ради від 15 грудня 2015 року «Про затвердження структури виконавчих органів Сурсько-Литовської сільської територіальної громади» затверджено штатні посади фінансово-економічного відділу, загальною чисельністю 5 посад, які на 01 січня 2016 року були укомплектовані з числа працівників виконкомів Сурсько-Литовської та Новомиколаївської сільських рад. Тобто, на момент звернення позивачки до голови Сурсько-Литовської сільської ради з заявою про прийняття її на роботу у зв'язку із припиненням діяльності Новомиколаївської сільської ради вакантних посад у фінансово-економічному відділі виконкому Сурсько-Литовської сільської ради не було. Крім того, прийняття на роботу за переведенням працівника за контрактом не передбачено чинним законодавством. Враховуючи вагітність позивача, їй було запропоновано вакансію технічного працівника у Новомиколаївському будинку культури з полегшеними умовами праці. Прийняти дану пропозицію позивач відмовилась, посилаючись на стан свого здоров'я.

У судовому засіданні 18 лютого 2016 року свідок ОСОБА_4, який працював на посаді Голови Новомиколаївської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, пояснив, що з позивачем у нього були трудові відносини. Йому відомо, що позивач звільнилася за власним бажанням 30 квітня 2015 року. Наступного дня позивач підписала з Новомиколаївською сільською радою контракт. У зв'язку з прийняттям на роботу за контрактом об'ява про вакантну посаду не надавалася. Основним обов'язком позивача було ведення бухгалтерського обліку, її діяльність контролювалася головним бухгалтером, зауважень щодо виконання обов'язків не було. Про припинення Новомиколаївської сільської ради було відомо усім працівникам, у тому числі позивачу, не відомо лише було, чи буде здійснена ліквідація чи реорганізація. Свідок також пояснив, що усім працівникам Новомиколаївської сільської ради було повідомлено про вивільнення в усній розмові та листом-доведення, який містить підписи усіх осіб, які ознайомилися з його змістом. Свідок підтвердив, що позивач зверталася з листом про сприяння її працевлаштуванню, проте особисто, як Голова ліквідаційної комісії він не зміг сприяти вирішенню цього питання, що було б можливим лише новоствореною сільською радою. Він також пояснив, що запис в трудовій книжці робив діловод, проте підпис ставив Голова ліквідаційної комісії. Свідок вважає, що запис в трудовій книжці відповідає змісту розпорядження Голови Новомиколаївської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області № 15 від 25 грудня 2015 року.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 23 КЗпП, трудовий договір може бути укладений на визначений строк, встановлений за погодженням сторін.

Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 10 серпня 2012 року ОСОБА_1 була прийнята на посаду спеціаліста другої категорії - бухгалтера до Новомиколаївської сільської ради згідно розпорядження № 08 від 10 серпня 2012 року; 30 квітня 2015 року ОСОБА_1 була звільнена з посади спеціаліста другої категорії - бухгалтера Новомиколаївської сільської ради за власним бажанням згідно з розпорядженням № 04 від 20 квітня 2015 року; 05 травня 2015 року ОСОБА_1 була прийнята на посаду спеціаліста - бухгалтера до Новомиколаївської сільської ради згідно з розпорядженням № 05 від 05 травня 2015 року; 25 грудня 2015 року ОСОБА_1 була звільнена з посади спеціаліста - бухгалтера Новомиколаївської сільської ради у зв'язку з припиненням діяльності Новомиколаївської сільської ради та закінченням терміну дії контракту з 31 грудня 2015 року, згідно розпорядження № 15 від 25 грудня 2015 року.

Повідомлення про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи, а саме Новомиколаївської сільської ради, було внесено до Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців 25 грудня 2015 року за № 7027127.

Рішенням Дніпропетровської міської ради про утворення Сурсько-Литовської сільської територіальної громади Дніпропетровського району Дніпропетровської області, було вирішено: утворити Сурсько-Литовську сільську територіальну громаду з центром у селі Сурсько-Литовське Дніпропетровського району Дніпропетровської області; ввести до об'єднаної Сурсько-Литовської сільської територіальної громади село Сурсько-Литовське Сурсько-Литовської сільської ради та села Новомиколаївка, Зелений Гай, Сурсько-Клевцеве Новомиколаївської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області; призначено перші місцеві вибори депутатів Сурсько-Литовської сільської територіальної громади та Сурсько-Литовського сільського голови на 25 жовтня 2015 року згідно з чинним законодавством.

Засіданням Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 12 листопада 2015 року за № 07 - 1/УП було прийнято рішення про припинення діяльності Новомиколаївської сільської ради, згідно якого було вирішено питання про припинення повноважень Новомиколаївської сільської ради з моменту набуття повноважень Сурсько-Литовською сільською радою; припинення юридичної особи Новомиколаївської сільської ради шляхом приєднання до Сурсько-Литовської сільської ради; створення ліквідаційної комісії та затвердження плану заходів з припинення діяльності Новомиколаївської сільської ради; попередження працівників Новомиколаївської сільської ради про можливе вивільнення шляхом видачі відповідного попередження. Згідно п.11 цього Рішення Сурсько-Литовську сільську раду вважати правонаступником активів та пасивів всіх майнових прав та обов"язків Новомиколаївської сільської ради (а.с.39).

Згідно розпорядження Голови ліквідаційної комісії Новомиколаївської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 13 листопада 2015 року про попередження працівників про наступне вивільнення працівників, ОСОБА_1 була ознайомлена 13 листопада 2015 року.

У судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи факт того, що 10 серпня 2012 року ОСОБА_1 була прийнята на роботу до Новомиколаївської сільської ради на посаду спеціаліста 2 категорії - бухгалтера, 30 квітня 2015 року вона була звільнена за власним бажанням з посади спеціаліста 2 категорії - бухгалтера, 05 травня 2015 року прийнята на посаду спеціаліста бухгалтера Новомиколаївської сільської ради за контрактом № 1 від 05 травня 2015 року, контракт укладено до 31 грудня 2015 року (а.с. 7). Згідно запису у трудовій книжці її звільнено 25 грудня 2015 року з посади спеціаліста бухгалтера у зв'язку з припиненням діяльності Новомиколаївської сільської ради та закінченням терміну дії контракту з 31 грудня 2015 року (а.с. 12).

Судом встановлено, що на момент звільнення позивач була вагітною строком 26 тижнів, є інвалідом третьої групи загального захворювання згідно довідки МСЕК від 18 вересня 2014 року за № 029446.

Відповідно до ст. 184 КЗпП, звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Обов'язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору.

Статтею 184 КЗпП України встановлено обмеження щодо звільнення вагітних жінок. Про той факт того, що позивач є вагітною, керівнику відповідача було відомо. При звільненні позивачка особисто зазначала, що, відповідно до діючого законодавства України, існують обмеження щодо звільнення вагітних жінок та про обов'язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. Проте, Голова Сурсько-Литовської сільської ради в своєму листі від 14.01.2016 року за №44/2-12 послався на ст.184 КЗпП України, але запропонував одну єдину вакансію технічки в будинку культури, без врахування стану позивачки.

Судом встановлено, що згідно рішення Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області «Про припинення діяльності Новомиколаївської сільської ради» від 12 листопада 2015 року (а.с. 38-39) відбулася реорганізація Новомиколаївської сільської ради на підставі Закону України «Про добровільне об'єднання територіальних громад».

Згідно п.3 Закону України «Про добровільне об'єднання територіальних громад»,- об'єднана територіальна громада є правонаступником всього майна, прав та обов'язків територіальних громад, що об'єдналися, з дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною такою об'єднаною територіальною громадою.

Згідно п.4 цього Закону з дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною об'єднаною територіальною громадою, у порядку, визначеному цим Законом, здійснюється реорганізація відповідних юридичних осіб - сільських, селищних, міських рад, обраних територіальними громадами, що об'єдналися, та розміщених поза адміністративним центром об'єднаної територіальної громади, шляхом їх приєднання до юридичної особи - сільської, селищної, міської ради, розміщеної в адміністративному центрі об'єднаної територіальної громади. Після завершення реорганізації відповідні юридичні особи - сільські, селищні, міські ради припиняються у порядку, визначеному цим Законом.

Відповідно до ст.104 ЦК України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації та є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» встановлено, що «розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників...».

З огляду на вищезазначене суд приходить до висновку, що Новомиколаївська сільська рада не мала правових підстав звільнити позивачку з роботи, не запропонувавши до звільнення іншої роботи, як того вимагає ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір. Укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Суд вважає, що розпорядження відповідача № 15 від 25 грудня 2015 року Про звільнення (а.с. 34) є незаконним і таке, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 40 КЗпП України, оскільки позивачку звільнили з підстав припинення діяльності Новомиколаївської сільської ради.

Судом встановлено, розпорядження відповідача № 15 від 25 грудня 2015 року Про звільнення (а.с. 34) є незаконним і таке, що суперечить вимогам ст. 184 КЗпП України, щодо обмеження звільнення вагітних жінок.

Як вбачається з матеріалів справи, листом виконавчого комітету Сурсько-Литовської сільської ради від 05 січня 2016 року за № 13/2-12 позивачу було запропоновано вакансію технічного працівника в Новомиколаївському сільському будинку культури.

Як вбачається з матеріалів справи Рішенням Сурсько-Литовської сільської ради від 15 грудня 2016 року Про затвердження структури виконавчих органів Сурсько-Литовської сільської територіальної громади затверджено чисельність штатних посад з 01 січня 2016 року, де в п.1.7 цього Рішення з"явилась друга посада бухгалтера (а.с.86).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 була звільнена одним розпорядженням за різними підставами та з різних норм трудового законодавства.

Згідно ст.48 КЗпП України, трудова книжка є основним документтом про трудову діяльність працівника. порядок ведення трудових книжок визначається КМУ України від 27.04.1993 р. №301 „Про трудові книжки" із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2001 р. №514. Порядок заповнення трудових книжок, вкладишів до них, видачі трудової книжки у разі звільнення, чи дубліката трудової книжки, умови зберігання та обліку трудових книжок обумовлені Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 р. N 58, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за N 110.

Судом встановлено, що при звільненні ОСОБА_1 в трудову книжку було не внесено пункт, статтю закону чинного законодавства, за якою її звільняли, що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників (а.с.12). А оскільки позивачка просить суд визнати запис у трудовій книжці №16 від 25.12.2015 року недійсним з підстав, зазначених п.2.10 Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, суд вважає, що в цій частині заявлених вимог слід відмовити, оскільки вважає, що позивач обрала не належний спосіб захисту своїх порушених прав.

Відповідно до вимог п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», Оскільки згідно зі ст.235 КЗпП оплаті підлягає вимушений прогул, вимоги працівника про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягають задоволенню в тому разі і за той період, коли з вини власника або уповноваженого ним органу була затримана видача трудової книжки або неправильне формулювання причин звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника. При присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час.

Згідно п. 34 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов'язків.

Відповідно до п. 19 зазначеної постанови, розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Середній заробіток за час вимушеного прогулу позивачу підлягає начисленню відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету України від 08.02.95 року за № 100, з наступними змінами та доповненнями.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Представник відповідача ОСОБА_3 погодилась з розрахунком позивачки, щодо розрахованого середньомісячного заробітку ОСОБА_1 з урахуванням уточнень, а саме після надання лікарняної довідки з пологового будинку № 15 від 03 лютого 2016 року (а.с. 46), тому розмір нарахованої суми не підлягає доказуванню згідно ст. 60 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З урахуванням вищевикладеного, беручи до уваги пояснення сторін, свідка, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, поновити ОСОБА_1 на посаду бухгалтера (економіста) до виконкому Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу в межах заявлених ним позовних вимог, тобто в сумі 17 562 грн. 84 коп., в іншій частині позовних вимог відмовити.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, тому по справі слід допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн., оскільки позивач згідно п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» - звільнений.

На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 р. № 9 , Законом України «Про добровільне об'єднання територіальних громад», ст. ст. 23, 40, 48, 184, 235 КЗпП України, ст. ст. 10, 11, 59, 60, 88, 209, 212-215, 367 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області - задовольнити частково.

Визнати розпорядження Голови Новомиколаївської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області № 15 від 25 грудня 2015 року про звільнення ОСОБА_1 - незаконним.

Поновити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт НОМЕР_3, виданий Юр'ївським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 27 листопада 2006 року, на посаду бухгалтера (економіста) до виконкому Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області.

Виплатити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2, заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 17 562 грн. 84 коп. (сімнадцять тисяч п'ятсот шістдесят дві гривні вісімдесят чотири копійки).

Стягнути з Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, ідентифікаційний код 40187272, судовий збір в дохід держави у розмірі 551 грн. 20 коп. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня двадцять копійок).

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.М. Новік