У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДьоміної О.О.,
суддів: Дем'яносова М.В., Ситнік О.М.,
Леванчука А.О., Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання права власності в порядку спадкування; за зустрічним позовом ОСОБА_7, ОСОБА_9 до ОСОБА_6, ОСОБА_8, третя особа - Вільнянська державна нотаріальна контора Запорізької області, про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем, визнання свідоцтв про право на спадщину за законом недійсними та їх скасування, визнання права власності в порядку спадкування, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 25 листопада 2014 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 03 лютого 2015 року; за касаційною скаргою ОСОБА_9 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 25 листопада 2014 року, ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 05 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 03 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його батько ОСОБА_10 Після смерті батька відкрилася спадщина, у тому числі у вигляді земельної ділянки площею 6,96 га, розташованої на території Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, а також житлового будинку АДРЕСА_1 Спадкоємцями після смерті батька є він, його мати ОСОБА_10 (дружина померлого), його сестри: ОСОБА_7, ОСОБА_8, та їх брат ОСОБА_9 У встановлений законом строк позивач та його мати звернулись до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_10, а ОСОБА_7, ОСОБА_8 та їх брат ОСОБА_9 у встановлений законом строк не звернулися до нотаріуса. Пізніше звернулися до суду з позовом про поновлення строку для прийняття спадщини.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 січня 2012 року ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визначено додатковий строк для прийняття спадщини, але рішенням апеляційного суду від 12 травня 2014 року зазначене рішення суду першої інстанції скасовано. До скасування рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 січня 2012 року ОСОБА_7 отримала свідоцтво про прийняття спадщини на 1/5 частини спірної земельної ділянки після смерті батька. Мати позивача ОСОБА_10 також отримала свідоцтво про прийняття спадщини на 1/5 частини спірної земельної ділянки, свідоцтво про право на будинок мати не встигла оформити, так як померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Позивач, вважаючи, що він і його мати належним чином реалізували своє право на прийняття спадщини, є єдиними спадкоємцями після смерті батька, просив суд визнати за ним право власності на 1/2 частини спірної земельної ділянки і на 1/4 частини будинку, визнати недійсним та скасувати свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 19 грудня 2013 року, що видані на ім'я ОСОБА_7 та ОСОБА_10

Відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_9 звернулися до суду із зустрічним позовом про встановлення факту прийняття ними спадщини після смерті їхнього батька ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а також визнання за ними права власності в порядку спадкування після смерті батька за кожним по 1/8 частини спірної земельної ділянки та будинку, визнати за ОСОБА_7 право власності у порядку спадкування після смерті матері на 35/64 частини від кожної частини спадщини - земельної ділянки та будинку. Визнати недійсним та скасувати свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 19 грудня 2013 року, що видані на ім'я ОСОБА_7 та ОСОБА_10

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 25 листопада 2014 року та ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 05 грудня 2014 року про виправлення описки первісні позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_6 право власності в порядку спадкування за законом на 1/5 частини земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 6,96 га, розташованої на території Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, посвідченуе державним актом серії НОМЕР_1, кадастровий № НОМЕР_2, після смерті батька ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Визнано за ОСОБА_6 право власності в порядку спадкування за законом на 1/10 частини житлового будинку АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Визнано за ОСОБА_7 право власності у порядку спадкування за заповітом на 7/40 частки земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 6,96 га, розташованої на території Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, посвідчену державним актом серії НОМЕР_3 кадастровий № НОМЕР_2, виданим на ім'я ОСОБА_10, після смерті матері ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Визнано за ОСОБА_7 право власності в порядку спадкування за заповітом на 21/40 частки житлового будинку АДРЕСА_1 зареєстрованого на ім'я ОСОБА_10, після смерті матері ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право на спадщину за законом серії ВТМ № 950331, що видане державним нотаріусом Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області Кравченко О.М. на ім'я ОСОБА_7 У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Визнано за ОСОБА_8 право власності на обов'язкову частку у спадщині на 1/40 частини земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 6,96 га, розташованої на території Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, посвідчене державним актом серії НОМЕР_3 кадастровий № НОМЕР_2, виданим на ім'я ОСОБА_10, після смерті матері ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Визнано за ОСОБА_8 право власності на обов'язкову частку у спадщині на 3/40 частки житлового будинку АДРЕСА_1, зареєстрованого на ім'я ОСОБА_10, після смерті матері ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 03 лютого 2015 року рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 25 листопада 2014 року, ухвалою цього ж суду від 05 грудня 2014 року про виправлення описки у цій справі змінено, позов ОСОБА_6 задоволено. Зустрічний позов ОСОБА_7, ОСОБА_9 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_6 право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частини земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 6,96 га, розташованої на території Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, посвідчене державним актом серії НОМЕР_3 кадастровий № НОМЕР_2, після смерті батька ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Визнано за ОСОБА_6 право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1, після смерті батька ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Визнано недійсними та скасовано свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВТМ № 950331 та серії ВТМ № 950332 від 19 грудня 2013 року, що видані державним нотаріусом Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області Кравченко О.М. ОСОБА_7 та ОСОБА_10, на 1/5 частини земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 6,96 га, розташованої на території Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, посвідчене державним актом серії НОМЕР_3 кадастровий № НОМЕР_2, після смерті батька ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Визнано за ОСОБА_7 право власності в порядку спадкування за заповітом на 3/8 частини земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 6,96 га, розташованої на території Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, посвідчене державним актом серії НОМЕР_4, кадастровий № НОМЕР_2, виданим на ім'я ОСОБА_10, після смерті матері ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Визнано за ОСОБА_7 право власності в порядку спадкування за заповітом на 5/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1, зареєстрованого на ім'я ОСОБА_10, після смерті матері ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Визнано за ОСОБА_8 право власності на обов'язкову частку у спадщині на 1/8 частки земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 6,96 га, розташованої на території Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, посвідчене державним актом серії НОМЕР_3 кадастровий № НОМЕР_2, виданим на ім'я ОСОБА_10, після смерті матері ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Визнано за ОСОБА_8 право власності на обов'язкову частку у спадщині на 1/8 частки житлового будинку АДРЕСА_1, зареєстрованого на ім'я ОСОБА_10, після смерті матері ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_7, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

У касаційній скарзі ОСОБА_9, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_14. від 02 березня 2015 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано цивільну справу.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 травня 2015 року справу призначено до судового розгляду.

Розпорядженням керівника апарату Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 липня 2016 року № 163/0/32-16 призначено повторний автоматичний розподіл справ у зв'язку з відставкою судді ОСОБА_14., у результаті чого 29 липня 2016 року зазначену справу передано судді-доповідачу Ситнік О.М.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційних скарг, вважає, що вони мають бути задоволені частково.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції керувався тим, що після смерті ОСОБА_10 відкрилася спадщина на 1/2 частини спірного жилого будинку та на земельну ділянку, яка підлягає поділу між дружиною останнього та його дітьми: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9 та ОСОБА_8, а після смерті ОСОБА_10 відкрилася спадщина на 1/2 частини спірного жилого будинку (як спільне майно подружжя), на 1/10 частини цього жилого будинку (яка прийнята останньою після смерті свого чоловіка − ОСОБА_10.) та на 1/5 частини земельної ділянки.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд керувався тим, що єдиними спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_10 є спадкоємці першої черги: ОСОБА_6 та ОСОБА_10, тому свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВТМ № 950331 та серії ВТМ № 950332 від 19 грудня 2013 року відповідно: на ОСОБА_7 та на ОСОБА_10 на 1/5 частини земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 6,96 га, розташованої на території Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, посвідчену державним актом серії НОМЕР_3 кадастровий № НОМЕР_2, після смерті ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на підставі скасованого рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 січня 2012 року про визначення додаткового строку ОСОБА_8, ОСОБА_7 ОСОБА_9 для прийняття спадщини підлягають визнанню недійсними та скасуванню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказані вимоги судом не дотримано.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_10 Після його смерті відкрилася спадщина, у тому числі у вигляді земельної ділянки площею 6,96 га, розташованої на території Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, а також житлового будинку АДРЕСА_1 Спадкоємцями після смерті ОСОБА_10 були син ОСОБА_6, його дружина ОСОБА_10, інші його діти: ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9

У встановлений законом шестимісячний строк, відповідно: 10 та 04 листопада 2011 року ОСОБА_6 та ОСОБА_10 звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, тобто прийняли її.

ОСОБА_7, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 із заявами про прийняття спадщини звернулися до нотаріальної контори поза межами встановленого законом шестимісячного строку після смерті ОСОБА_10, відповідно 07 та 08 лютого 2012 року. У цих заявах до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_10 ними не зазначалось про їх проживання разом із спадкоємцем (а. с. 43, 47, 52, т. 1).

Згідно зі ст. ст. 1269, 1270, 1272 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав із спадкоємцем, має подати у впродовж шести місяців з дня відкриття спадщини до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом цього строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У зв'язку з пропуском строку для прийняття спадщини ОСОБА_7, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 звернулися до суду з позовом про поновлення цього строку. Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 січня 2012 року у зв'язку з необізнаністю позивачів з порядком прийняття спадщини їм був визначений додатковий строк для прийняття спадщини (а. с. 58, т. 1).

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 12 травня 2014 року вказане рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Цим судовим рішенням встановлено про відсутність поважних причин для визначення позивачам додаткового строку для прийняття спадщини та що необізнаність ОСОБА_7, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 з порядком прийняття спадщини не може вважатись поважною причиною для пропуску строку та визначення такого додаткового строку.

При розгляді позовної заяви та у вказаному рішенні апеляційного суду Запорізької області від 12 травня 2014 року питання фактичного прийняття спадщини ОСОБА_13, ОСОБА_8 не розглядалося. У мотивувальній частині рішення надано оцінку щодо незалучення належних відповідачів - ОСОБА_6 та ОСОБА_10 - та зазначено про те, що не вказано позивачами поважних причин пропуску строку для подачі заяви на прийняття спадщини (а. с. 7, 8).

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Тобто, при вирішенні питання про право на спадщину за законом у ОСОБА_7, ОСОБА_9 та ОСОБА_8, судом апеляційної інстанції перш за все необхідно було з'ясувати прийняття спадкоємцями спадщини, дослідити надані ними докази та надати вказаним доказам правову оцінку.

Апеляційний суд при розгляді даної справи не взяв до уваги, що незазначення у заяві про проживання разом зі спадкодавцем на час смерті останнього не є підставою для відмови у визнанні такого факту, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 213 ЦПК України завданням суду є повне і всебічне з'ясування обставин справи та дослідження доказів, наданих сторонами.

Матеріали справи містять довідки сільської ради Вільнянського району Запорізької області про те, що ОСОБА_7 до дня смерті батька ОСОБА_10 проживала з ним та з матір'ю ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 без реєстрації (а. с. 7, 54, 55, т. 2).

Крім того, апеляційний суд не звернув увагу на форму заяви про прийняття спадщини, яка була єдиною для усіх спадкоємців (а. с. 20, т. 1).

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи у повному обсязі не дослідив всіх доказів у справі, що призвело до неповного з'ясування обставин та в силу ст. 338 ЦПК України рішення підлягає скасуванню, а справа - передачі на новий апеляційний розгляд.

Керуючись статтями 333, 335, 336, 338, 343−345, 347 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_7 та ОСОБА_9 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 03 лютого 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.О. Дьоміна
Судді: М.В. Дем'яносов
А.О. Леванчук
О.М. Ситнік
О.В. Ступак