АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/204/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1500/16Головуючий у 1-й інстанції Кулешова Л.В. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі :

Головуючого судді : Абрамова П.С.

Суддів : Акопян В.І., Лобова О.А.

При секретарі: ФадейкінійН.Б.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 березня 2016 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з даним позовом посилаючись на те, що 02 червня 2008 року з відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, згідно з яким відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Але відповідач зобов»язання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 03 січня 2016 року : за кредитом у сумі 3000 грн., заборгованість за процентами 18248,18 грн., за пенею та комісією 9555 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 1540,16 грн., а всього заборгованість у сумі 32843,34 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 21 березня 2016 року у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено .

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк» прохав рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема вважають, що місцевий суд безпідставно не врахував наявність судового рішення від 25.02.2014 року про стягнення заборгованості з відповідача ( що не є підставою для припинення правовідносин сторін) та неправомірно не здійснив розрахунок заборгованості до стягнення з урахуванням даного рішення, а саме суми щодо нарахованих відсотків, пені та комісії, штрафів.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку про її часткове задоволення.

З матеріалів справи вбачається, що 02 червня 2008 року ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» , та ОСОБА_2 уклали кредитний договір № б/н, (у вигляді заяви ), згідно з яким Банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 3000 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 2% на місяць, на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної комісії 3, 5 % та відповідачу видано кредитну картка № НОМЕР_1 (а.с.12).

Станом на 3.01.2016 рік Пат « Приватбанк» зазначає загальну суму заборгованості за кредитом в розмірі 32843 грн. 34 коп.

З матеріалів справи також вбачається , що рішенням апеляційного суду Полтавської області від 25 лютого 2014 року в справі № 554/13810/13-ц. , рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 05 грудня 2013 року скасовано. Позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 11596 грн. 93 коп. (а.с. 35-37).

Як вбачається з рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 05 грудня 2013 року в справі № 554/13810/13-ц, предметом розгляду була заборгованість ОСОБА_2 по спірному кредитному договору станом на 09 жовтня 2013 року (а.с.34).

Зазначені обставини при розгляді справи місцевим судом враховані не були.

Відповідно до п.2 ч 1. ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрало законної сили рішення суду у справі, постановлене з приводу спору між тими самими сторонами, про той же самий предмет і з тих же самих підстав.

Оскільки є рішення, яке набрало законної сили, постановлене по справі з приводу спору між тими самими сторонами, про той же самий предмет і з тих же самих підстав, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення місцевого суду та про необхідність закриття провадження по справі в частині вимог про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 за період по 09.10.2013 року, яка складається з заборгованості : 3000 - за тілом кредиту, 12307, 74 відсотки, 500 грн. штраф фіксована частина, 1101, 39 - процентна складова, а всього 23629, 13 грн.

Відмовляючи у задоволенні іншої частини позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк», місцевий суд виходив з безпідставності позовних вимог, посилаючись на те, що позивач скористався своїм правом дострокового стягнення кредитних коштів, на підставі чого апеляційним судом Полтавської області було ухвалено рішення 25 лютого 2014 року про дострокове стягнення кредитних коштів, позивачем вимоги про стягнення коштів на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України не заявлялися.

Однак такі висновки місцевого суду зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання відсотків та штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України (правова позиція висловлена в постанові ВСУ № 6-1206цс15).

Таким чином ПАТ КБ «Приватбанк» має право на отримання відсотків за користування кредитними коштами та штрафних санкцій за період з 10 жовтня 2013 року по 3.01.2016 року.

Відповідно до п.5.5 «Правил користування платіжною карткою» Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті htt://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік.

Відповідно до Заяви від 02.06.2008 року, базова процентна ставка по кредиту 2% на місяць на залишок заборгованості, щомісячна комісія 3,5% (а. с. 12).

Таким чином в зазначений період позивач має право на отримання відсотків в розмірі 3000 *24 %/360 = 2 грн. в день, * 816 прострочених днів = 1632 грн. та комісійної винагороди 3000 *3,5% = 105 грн. в місяць* 12 місяців/ 360 днів = 3,5 грн. в день * За 816 днів = 2856 грн.

Загальний розмір заборгованості становить 1632 грн. + 2856 грн. = 4488 грн.

Зазначена сума підлягає стягненню на користь позивача у справі.

Що стосується доводів позивача про стягнення підвищеної ставки відсотків колегія суддів приходить до висновку, що у відповідності до правової позиції Верховного Суду України висловленої при розгляді справи № 6-2355цс15, вбачається , що : « Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» від 12 грудня 2008 року № 661-VI (далі - Закон № 661-VI), який набрав чинності 9 січня 2009 року, положення ЦК України доповнено статтею 10561, частиною другою якої передбачено, що встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Наведена редакція статті 10561 ЦК України була чинною до 16 жовтня 2011 року.

З аналізу зазначених норм можна дійти висновку про те, що якщо умовами кредитного договору передбачається право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання певних умов з додержанням установленої кредитним договором процедури повідомлення позичальника, то збільшення банком розміру процентної ставки за цим кредитним договором в односторонньому порядку є правомірним за умови, що рішення банку про таку зміну було прийняте до набрання чинності Законом № 661-VІ.»

Матеріали справи не містять жодних доказів, що банком було повідомлено позичальника про збільшення розміру відсоткової ставки.

Додані до матеріалів справи умови надання банківських послуг не містять підпису позичальника, та позивачем у справі взагалі не надано доказів розміру підвищеної відсоткової ставки, яка діяла в цей період.

Банківські тарифи, які передбачали підвищення розміру відсоткової ставки та діяли в цей період , також не додано до матеріалів справи.

Враховуючи повноваження суду апеляційної інстанції щодо дослідження нових доказів, та принцип змагальності судового процесу закріплений в ст. 10 ЦПК України, колегія суддів не вбачає підстав для застосування підвищеного розміру відсотків за невиконання грошового зобов'язання.

У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до п. 8.6 Умов, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням апеляційного суду Полтавської області від 25 лютого 2014 року в справі № 554/13810/13-ц. вирішувалося питання про стягнення фіксованої частини штрафу в розмірі 500 грн.

У відповідності з вимогами ст. 61 Конституції України та враховуючи правову позицію Верховного суду України висловлену у справі № 6-2003 ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Таким чином враховуючи що порушення умов договору одне й теж несвоєчасне погашення кредиту, повторне стягнення фіксованої частини штрафу 500 грн. є неможливим.

Разом з тим позивач має право на стягнення пені в розмірі 5 % від суми позову, тобто 4488 грн. *5% = 224 грн. 40 коп.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь позивача судовий збір в розмірі 413,91 грн. ( 197,10 грн. - судовий збір в суді першої інстанції, 216,81 грн. - судовий збір в суді апеляційної інстанції).

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3,4, ч.1 ст. 309 , 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 березня 2016 року скасувати.

Провадження у справі в частині в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» за кредитним договором б/н від 02.06.2008 року за період по 09.10.2013 року, в загальній сумі 23629, 13 грн. скасувати, а провадження в цій частині закрити.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 02.06.2008 року за період з 10 жовтня 2013 року по 03.01.2016 року а саме: заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом в сумі 1632 грн., комісія в розмірі - 2856 грн., та пеня за порушення строків повернення кредиту за договором в розмірі 224 грн. 40 коп. , а всього = 4712,4 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» понесені судові витрати на сплату судового збору в сумі 413,91 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя (підпис) П.С. Абрамо

Судді (підписи) В.І. Акопян

О.А. Лобов

З оригіналом згідно: