ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1183/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"31" травня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі
головуючого судді Колесника О.М.
при секретарях Заболотній Л.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини,
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини з батьком.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, пояснивши, що спільне життя у сторін не склалось, понад рік вони проживають окремо, тривалий час не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбних відносин, мають окремий бюджет для кожного, стосунки між сторонами стали напружені, у сторін виявились різні погляди на життя, на сімейні відносини, тому вважає, що сім'я подружжя розпалась остаточно, термін для примирення призначати не потрібно. Крім того, місце проживання дитини просить визначити з матір'ю, враховуючи вік дитини, а також відсутність у матері постійного місця проживання та заробітку.
Відповідачка ОСОБА_4 в судові засідання не з'явилась жодного разу, про розгляд справи була повідомлена неодноразово судом належним чином (а.с.16-17; 22-23; 30-32), з заявами до суду про неможливість розгляду справи у її відсутність не зверталась.
Заслухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.
У відповідності до ч.1, ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.
За правилами ч.2, ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.
4.05.2012 року був укладений шлюб між сторонами, який був зареєстрований у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис №704 (а.с.8). Від спільного шлюбу сторони мають малолітню дитину: сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).
Як встановлено у судовому засіданні, спільне життя у сторін не склалось, понад рік вони проживають окремо, тривалий час не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбних відносин, мають окремий бюджет для кожного, стосунки між сторонами стали напружені, у сторін виявились різні погляди на життя, на сімейні відносини.
Згідно ч.2, ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
За змістом п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя"проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
Аналізуючи докази в їх сукупності, суд вважає, що сім'я даного подружжя розпалась остаточно, терміну на примирення призначати не потрібно, так як встановлено судом, що будь-які відносини між ними припинені і сторони на їх поновленні не наполягають. За таких обставин укладений шлюб підлягає розірванню, при цьому позивачці необхідно залишити вже присвоєне раніше прізвище „ОСОБА_4".
У відповідності до ч.1, ст.163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Частина 3 цієї статті зазначає, що суд може відмовити у відібранні малолітньої дитини і переданні її батькам або одному з них, якщо буде встановлено, що це суперечить її інтересам.
Як передбачає ч.1, ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
Згідно ч.1, ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 цієї статті наголошує, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
Пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" наголошує, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст.160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Судом встановлено, що понад 6 місяців позивач проживає разом з сином у своїй квартирі, співвласником якої він є (а.с.34). Саме він влаштував дитину у дошкільний навчальний заклад №719 (а.с.35), звідки його забрала мати і після чого його відвідування було поновлене. На даний час ОСОБА_3 працює системним адміністратором ТОВ „Сервісно-будівельна фірма „СІЕНДЖІ" з щомісячним посадовим окладом 19 100 грн. (а.с.38). Мати позивача, яка є бабусею для сина позивача, дала згоду на реєстрацію та проживання в квартирі АДРЕСА_1, співвласницею якою вона також є (а.с.39-40). Відповідач за цей час не ставила питання про визначення місця проживання дитини з матір'ю, тобто вона погодилась на проживання дитини з батьком. За таких обставин суд вважає необхідним визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_3, має задовільний фінансовий стан, належні житлові умови та вкладає всі зусилля для забезпечення інтересів своєї дитини.
Керуючись ст.10; 11; 57-59; 60; 79; 88; 209; 213-215 ЦПК України, на підставі ч.1, ст.51 Конституції України, ст. 3; 110-112; 141; 160-161; 163 СК України, п.10; 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суд
Шлюб зареєстрований у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї 4.05.2012 року, актовий запис №704 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвати.
Після розірвання шлюбу присвоюються прізвища: йому - ОСОБА_4; їй - ОСОБА_4.
Копію рішення направити до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві для внесення змін до актового запису про шлюб №704 від 4.05.2012 року Центрального відділу державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї.
Визначити місце проживання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженцем м. Києва.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Дарницького районного суду м. Києва протягом 10 днів з дня отримання його копії відповідачем.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини заочного рішення через Дарницький районний суд м. Києва.
Суддя :