АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1673/16 Головуючий1 інстанції Горбунова Я.М.
Категорія: спори, пов'язані із застосуванням Доповідач:Колтунова А.І.
Закону України "Про захист прав споживачів"
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«03» березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Колтунової А.І.,

суддів: Гальянової І.Г., Зазулинської Т.П.

при секретарі: Щербань Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» - Стрюкової Ірини Олександрівни на рішення Московського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про захист прав споживачів,-

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся в суд до приватного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі ПАТ «Комерційний банк «Надра») про захист прав споживачів.

Позивач посилався на ті обставини, що до 2011 року він перебував у цивільних правовідносинах з відповідачем, опосередкованих договорами банківського рахунку та депозиту, а також за кредитним договором НОМЕР_2 від 25 квітня 2007 року.

Станом на 13 грудня 2011 року договірні відносини між позивачем та відповідачем були припинені за всіма правочинами, у тому числі за зазначеним кредитним договором. Сторонами проведено необхідні розрахунки, взаємних претензій сторони не мали.

Проте, в порушення умов договору НОМЕР_2 від 25 квітня 2007 року та вимог пунктів 4, 6 частини 11 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідачем до позивача було висунуто вимогу про сплату на користь відповідача грошових коштів у розмірі 3 637,48 грн. за закриття кредитної лінії по названому кредиту. Дана сума ним була сплачена, що підтверджується квитанцією № 6270 від 13 грудня 2011 року.

Позивач вважав, що зазначені кошти у розмірі 3 637,48 грн. відповідач набув без достатньої правової підстави, у зв'язку з чим відповідно до вимог ч.1 ст. 1212 ЦК України ПАТ «Комерційний банк «Надра» повинен повернути це майно.

В письмових запереченнях відповідач проти позову заперечував, обґрунтувавши тим, що між сторонами існували договірні правовідносини, в рамках яких позивачем було здійснено платіж у розмірі 3 637,48 грн.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2015 року позов ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про захист прав споживачів - задоволено. Стягнено з публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (Код , 04053, Україна, м. Київ, вул. Артема, б.15) на користь ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1, 61121, АДРЕСА_1, поточний рахунок НОМЕР_2, відкритий у публічному акціонерному товаристві «УкрСиббанк», МФО 351005) грошові кошти у сумі 3 637,48 грн. Стягнено з публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (Код , 04053, Україна, м.Київ, вул. Артема, б.15) в дохід держави суму судового збору у розмірі 243 (двісті сорок три) гривень 60 коп.

В апеляційній скарзі ПАТ «Комерційний банк «Надра» просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити, посилаючись на ті обставини, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам по справі, у зв'язку з чим, рішення суду не може бути визнано законним та обґрунтованим.

Судом першої інстанції необґрунтовано не було взято до уваги, що розгляд вимог кредитора проводився під час ліквідаційної процедури банку відповідно до постанови Правління Національного банку України № 356 від 04 червня 2015 року про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію, у зв'язку з чим вимоги кредитора повинні бути заявлені протягом 30 днів з дня опублікування в газеті «Голос України» оголошення про відкликання банківської ліцензії.

Оголошення опубліковане в газеті «Голос України» 12 червня 2015 року.

Оскільки відсутні будь - які майнові вимоги позивача до ПАТ «Комерційний банк «Надра», то вони є погашеними.

Крім того, суд першої інстанції необґрунтовано не врахував, що між сторонами склалися договірні правовідносини.

Дані обставини позивач не заперечував і на їх наявність вказував у позовній заяві.

За таких обставин у суду не було правових підстав для застосування ч.1 ст. 1212 ЦК України.

В суд апеляційної інстанції представник ПАТ «Комерційний банк «Надра» не з'явився.

В заяві просив слухати справу за їх відсутності. Апеляційну скаргу підтримував.

Представник ОСОБА_4 проти задоволення апеляційної скарги заперечував, надав письмові заперечення проти апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення з ПАТ «Комерційний банк «Надра» на користь ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 3 637,48 грн. суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами відсутні договірні правовідносини, існування заборгованості позивача перед банком не знайшло свого підтвердження, а отже відповідачем не спростовано доводи позивача про безпідставність набуття банком грошових коштів у розмірі 3 637,48 грн.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 та ПАТ «Комерційний банк «Надра» перебували у договірних правовідносинах, опосередкованих договорами банківського рахунку та депозитним договором, а також за кредитним договором НОМЕР_2 від 25 квітня 2007 року.

Дані обставини визнані позивачем і викладені в позовній заяві (а.с. 1-3).

Крім того, відповідачем при розгляді справи був наданий «Поточний звіт за операціями по поточному (картковому рахунку) НОМЕР_2 ОСОБА_4.», а також виписка повідомлення до Договору про комплексне банківське обслуговування ВАТ «Комерційний банк «Надра», яка є невід'ємною частиною Анкети Клієнта, Договору про комплексне Банківське обслуговування, Умов обслуговування Тарифних Пакетів та підписана ОСОБА_4 (а.с. 101-105), які також підтверджують наявність договірних відносин між ОСОБА_4 та ПАТ «Комерційний банк «Надра».

Виписка-повідомлення до Договору про комплексно-банківське обслуговування містить підпис ОСОБА_4 ( а. с. 105)

Із поточного звіту за операціями по поточному (картковому) рахунку НОМЕР_2 ОСОБА_4 вбачається, що позивачу надавалась послуга кредиту типу «овердрафт» у вигляді доступного ліміту заборгованості по поточному рахунку.

13 грудня 2011 року ним вносилися грошові кошти на рахунок погашення пені за прострочення відсотків в сумі 938,54 грн., погашення відсотків за «овердрафт» - 0,50 грн. та сума готівкою - 3 637,48 грн. ( а. с. 103).

Із квитанції № 6270 від 13 грудня 2011 року не вбачається в рахунок яких платежів була внесена зазначена сума ( а. с. 4).

Доводи представника позивача про те, що дані фінансові документи ПАТ «Комерційний банк «Надра» не є первинними документами, у зв'язку з чим вони не можуть бути доказами існування у позивача заборгованості перед відповідачем, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зазначені документи виготовлені машинним способом за допомогою автоматизованих банківських систем обліку, засвідчені печаткою відділення банку та підписані менеджером банку.

Діючим законодавством не встановлено ніякої іншої форми банківських виписок, у зв'язку з чим у колегії суддів не має правових підстав для піддання їх сумніву.

Крім того, колегія суддів приймає дані докази у підтвердження існування між сторонами договірних правовідносин, а не в підтвердження визначення заборгованості позивача перед відповідачем.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку щодо відсутності між сторонами договірних правовідносин на 13 грудня 2011 року.

Посилання суду першої інстанції на ту обставину, що оскільки відповідач не надав Анкету Клієнта, підписану позивачем, то не підтверджено факту укладення договору про комплексне банківське обслуговування, колегія суддів вважає також необґрунтованими, оскільки позивач в позовній заяві визнав факт укладення цього договору, а також відповідачем надані докази в підтвердження його укладення, в тому числі і заявою- повідомленням, яка містить підпис позивача, про що колегія суддів зазначала раніше.

У зв'язку з чим, колегія суддів вважає, що до даних правовідносин не можуть бути застосовані висновки Верховного Суду України, викладені в правових позиціях Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року та 11 березня 2015 року по справах № 6-240цс14 та №6-16цс15, про які заявляє представник позивача, оскільки зазначені правові позиції викладені по іншим правовідносинам, у справах які були предметом розгляду Верховного Суду України різні фактичні обставини з даною справою та різне правове регулювання.

Таким чином, колегія суддів вважає встановленим факт наявності договірних відносин між сторонами.

Отже, наявність між сторонами договірних правовідносин при набутті майна без достатніх правових підстав виключає можливість застосування до них судом положень частини 1 статті 1212 ЦК України.

Дана правова позиція викладена в постанові судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України віл 02 жовтня 2013 року по справі № 6-88цс13, яка відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України повинна враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Колегія суддів виходить з наступного.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однiєю особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у iншої особи (потерпілого);

3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Вiдповiдно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивiльнi права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов'язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов'язання повинно виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства - вiдповiдно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із частинами першою та другою статті 205 ЦК України правочин може вичинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Таким чином, системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212

ЦК України дає можливість дійти колегії суддів до висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов'язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання.

Таким чином, оскільки позивачем грошові кошти у сумі 3 637,48 грн., були передані за закриття кредитної лінії за договором НОМЕР_2 від 25 квітня 2007 року, про що ОСОБА_4 вказав у позовній заяві (а.с. 1), то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку, що оспорювана сума вважається отриманою відповідачем безпідставно в розумінні ст. 1212 ЦК України.

Правовідносини, які склалися між сторонами, регулюються нормами зобов'язального права, що застосовуються до окремих видів договорів, а не статтею 1212 ЦК України, на яку посилався позивач, як на підставу позовних вимог (а.с. 3).

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції допущена помилка у застосуванні норм матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам по справі, у зв'язку з чим на підставі пунктів 3,4 частини 1 статті 309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню.

Колегія суддів ухвалює нове рішення, яким відмовляє ОСОБА_4 у задоволенні позову про стягнення на його користь з ПАТ «Комерційний банк «Надра» 3 637,48 грн., оскільки набуття однією зі сторін зобов'язального майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не є безпідставним в розуміння ст. 1212 ЦК України.

Інших правових підстав для стягнення зазначеної суми з відповідача позивач не зазначає, у зв'язку з чим суд не вправі відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України вийти за межі позовних вимог.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги ПАТ «Комерційний банк «Надра» про те, що будь - які їх зобов'язання перед позивачем вважаються погашеними, оскільки ним на протязі 30 календарних днів з дня опублікування в газеті «Голос України» оголошення про відкликання банківської ліцензії та про ліквідацію банку, не були подані кредиторські вимоги, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки ОСОБА_4 звернувся до суду в грудні 2014 року, тобто до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Надра».

Вирішуючи питання по судовим витратам, колегія суддів виходить із того, що оскільки на час звернення до суду відповідно до п.7 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_4 був звільнений від сплати судового збору, то згідно ч.2 ст. 88 ЦПК України відсутні правові підстави для стягнення з нього судового збору в дохід держави при ухваленні судового рішення апеляційним судом.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 177, 202, 205, 207, 509, 1212 ЦК України, ст. ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст. 313, ч.2 ст. 314, ст. 316, ст. 317, ст.319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» - Стрюкової Ірини Олександрівни - задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2015 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про захист прав споживачів - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий: А.І. Колтунова

Судді: І.Г. Гальянова

Т.П. Зазулинська