Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/9081/15-ц Головуючий у 1-й інст. Галасюк Р. А.
Категорія 30 Доповідач Шевчук А. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Заполовського В.Й., Талько О.Б.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої вчиненням злочину,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 03 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 Просив стягнути у відшкодування майнової шкоди 5 453,12 грн., а у відшкодування моральної шкоди - 50 000 грн. В обґрунтування позову посилався на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача 06 грудня 2013 року, він отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження та поніс витрати на лікування. Наразі його визнано інвалідом ІІ групи довічно. Моральну шкоду обґрунтовує душевними стражданнями у звязку із протиправною поведінкою щодо нього, спричиненим сильним фізичним болем, неможливістю довічного одужання, частими втратами свідомості, орієнтації, постійним головним болем, втратою здатності керувати автомобілем та можливості влаштуватися на роботу тощо.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 03 грудня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки в сумі 5 453,12 грн. та у відшкодування моральної шкоди - 10 000 грн. Вирішено питання судових витрат. Відмовлено у задоволенні іншої частини позовних вимог.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Просить рішення в частині стягнення моральної шкоди змінити та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути у відшкодування моральної шкоди 50 000 грн. Вважає, що рішення в частині, що оскаржується, ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права і не відповідає вимогам розумності та справедливості. Зазначає, що суд не обґрунтував, чому оцінив моральну шкоду в сумі 10 000 грн., а при визначенні її розміру не взяв до уваги положення ст.23 ЦК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

У частині відшкодування матеріальної шкоди рішення суду першої інстанції не оскаржується. Відповідно до принципу диспозитивності апеляційний суд не робить висновків щодо цієї частини рішення.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції дійшов до висновку, що 10 000 грн. буде достатньою компенсацією у її відшкодування. При цьому суд виходив із обставин заподіяння позивачу моральних страждань, ступеню вини заподіювача шкоди, характеру, тривалості, глибини душевних страждань та негативних наслідків, яких позивач зазначив внаслідок пошкодження належного йому майна та порушення звичного життєвого побуту, зважаючи на необхідність докласти час та зусилля на відновлення попереднього стану.

Колегія суддів апеляційного суду не може повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції з наступних мотивів.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 20 серпня 2014 року, який набрав законної сили, ОСОБА_2 визнано винним у тому, що 06 грудня 2013 року він, керуючи автомобілем у стані алкогольного спяніння, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не вибрав безпечну швидкість руху, виїхав на зустрічну смугу руху та зіткнувся з мікроавтобусом в якому перебував ОСОБА_1, як пасажир.

Унаслідок ДТП з вини відповідача позивачу були заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження з ознакою тривалого розладу здоровя у вигляді тупої травми обличчя у вигляді синців, забійних ран та крововиливу мяких тканин обличчя, множинних уламкових переломів лівої гайморової, обох лобних пазух, комірок решітчастої кістки, кісток носу.

Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обовязковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цієї особою (ч.4 ст.61 ЦПК України).

Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з ч.1 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 (з наступними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам розяснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуючи стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючись із розміром у відшкодування моральної шкоди, колегія суддів апеляційного суду приймає до уваги те, що саме з вини відповідача позивач отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, що спричинило ОСОБА_1 сильний фізичний біль та страждання у звязку із ушкодженням його здоровя, душевні страждання у звязку із зухвалою протиправною поведінкою відповідача, який дозволив собі керувати автомобілем у стані алкогольного спяніння та допустив порушення Правил дорожнього руху. Так, невинна особа, яким є позивач, зазнала тілесних ушкоджень у голову (обличчя) життєво важливий орган. Після ДТП ОСОБА_1 змушений був чотири рази знаходитися на стаціонарному лікуванні у різних лікарнях, а 13 червня 2014 року медико-соціальною експертною комісією йому було встановлено другу групу інвалідності довічно. Суд першої інстанції не врахував, що виключена можливість відновлення здоровя позивача до стану, що існував до ДТП. ОСОБА_1 через стан свого здоровя втратив здатність керувати автомобілем. Позивач вимушений буде пожиттєво прилаштовуватися до життя за нових для нього умов. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості у відшкодування моральної шкоди має бути стягнуто не менш ніж 40 000 грн.

Заперечення відповідача відносно того, що йому через скрутний матеріальний стан (офіційно не працює) буде складно відшкодувати таку суму не приймаються до уваги, оскільки приписи ч.4 ст.1193 ЦК України, у разі завдання шкоди злочином, забороняють зменшувати розмір відшкодування залежно від матеріального становища заподіювача шкоди.

Відповідно до ст.309 ЦПК України, апеляційний суд збільшує у відшкодування моральної шкоди розмір з 10 000 грн. до 40 000 грн., а відтак, змінює рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,309,313-314,316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 03 грудня 2015 року в частині відшкодування моральної шкоди змінити.

Збільшити розмір у відшкодування моральної шкоди з «10 000 грн.» до «40 000 грн.».

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча

Судді: