АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6338/16 Справа № 206/1525/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Посунся (Колодяжна) Н.Є.
Категорія 43
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2016 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Посунся Н. Є.

суддів Баранніка О.П., Лисичної Н.М.

при секретарі Самокиша О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Дніпропетровської міської ради, третя особа - КП «Житлове господарство Самарського району» Дніпропетровської міської ради - про визнання права користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі Дніпропетровська міська рада просить скасувати рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2016 року, посилаючись на його незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи та доказів.

Апеляційний суд, вивчивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, вважає оскаржуване рішення законним, таким, що повинне бути залишене без змін, виходячи з наступного.

Матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що у квартирі АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали бабуся позивача - ОСОБА_3 та його батько ОСОБА_4.

ОСОБА_3 померла 13.12.2015 року. ОСОБА_4 помер 30.01.2016 року.

Задовольняючи вимоги про визнання за позивачем права користування спірною квартирою, районний суд обґрунтовано виходив із доказів, наданих ОСОБА_5:

ОСОБА_6 про проживання від 20.04.2016 року - позивач з 2012 року постійно проживав у спірній квартирі зі своєю бабусею та батьком до моменту їх смерті та проживає в ній до теперішнього часу, у квартирі є його особисті речі та меблі.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 також підтвердили факт постійного проживання позивача у спірній квартирі з народження по теперішній час, за виключенням часу, коли він навчався у м. Києві, кожного дня його бачать сусіди, коли він йде на роботу, до магазину.

Керуючись ст. 9, ч.2 ст. 64, ст.. 65 ЖК України районний суд дійшов обґрунтованого висновку, що позивач набув права користування вказаною квартирою, оскільки з народження проживав у ній як член сім'ї квартиронаймачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та вів з ними спільне господарство.

Доводи апелянта про відсутність в матеріалах справи письмової згоди бабусі та батька на вселення у спірне житлове приміщення позивача та те, що у паспорті ОСОБА_2 місцем його реєстрації є інша адреса, де він має право користування квартирою, - є необґрунтованими та безпідставними з огляду на те, що апелянт в порушення ст.ст. 10, 60 ЦПК України не підтвердив належними та допустимими доказами факт проживання позивача за іншою адресою і в той же час не спростував факт проживання у спірній квартирі, відсутність його речей у спірній квартирі. Наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. В матеріалах справи міститься ОСОБА_6 від 20 квітня 2016 року, з якого вбачається, що позивач з 2012 року проживає у спірній квартирі де є його особисті речі та меблі, вказане підтвердили допитані в судовому засіданні свідки, що свідчить, що вказана квартира була постійним місцем проживання позивача. Зазначені докази, зокрема пояснення свідків, відповідач ніяким чином не спростував.

Інші доводи не впливають на законність оскаржуваного рішення.

Зважаючи на викладене, висновки зазначені у судовому рішенні, зроблені на підставі повного та всебічного зясування всих обставин справи, відповідають дійсним обставинам справи, а тому, апеляційний суд вважає, що районний суд ухвалив законне рішення про задоволення позовних вимог, підстав для його зміни чи скасування не встановлено, оскільки жодних доказів з боку відповідача не надано.

Враховуючи, що при відкритті апеляційного провадження Дніпропетровській міській раді було відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2016 року до ухвалення судового рішення у справі, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з Дніпропетровської міської ради на користь держави судовий збір в розмірі 1378,00 грн..

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської міської ради відхилити.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2016 року залишити без змін.

Стягнути з Дніпропетровської міської ради на користь держави судовий збір в розмірі 1378,00 грн. за подання апеляційної скарги.

Ухвала чинна з моменту проголошення, може бути оскаржена у 20-денний строк у касаційному порядку.

Головуючий Н.Є. Посунся

Судді: О.П. Бараннік

ОСОБА_9