Справа № 489/3317/16-ц
Номер провадження 2/489/1953/16
УХВАЛА

Іменем України

04 липня 2016 року місто Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва Кокорєв В. В., розглянувши матеріали позовної заяви за вх. № 14705/16-Вх

за позовом про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

позивач: ОСОБА_1,

відповідач: ОСОБА_2,

встановив

Позивачем подано до суду позовну заяву про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, в порядку, встановленому ЦПК України, в т. ч. шляхом пред'явлення позову, форма і зміст якого повинні відповідати вимогам ст. ст. 119, 120 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

В даному випадку мова йде саме про виключну підсудність, адже спір виник з приводу нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1, що не відноситься до підсудності Ленінського районного суду м. Миколаєва.

Відповідно до ст. 115 України, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала.

Згідно з п. 4 ч. 3.ст 121 ЦПК України позовна заява повертається у випадках коли справа не підсудна цьому суду.

Враховуючи вищевикладене позовна заява підлягає поверненню позивачу для подання до належного суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Керуючись п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України, ст. 7 Закону України Про судовий збір суддя

ухвалив

Позовну заяву про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, позивач - ОСОБА_1, відповідач - ОСОБА_2, повернути позивачу для подання до належного суду.

Повернути платнику - ОСОБА_1 - суму судового збору у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп., сплачену відповідно до квитанції №34 від 02.06.2016.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В. В. Кокорєв