Номер провадження: 22-ц/785/5425/16
Головуючий у першій інстанції Івченко В.Б.
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого - Сватаненка В.І.

суддів - Артеменка І.А., Черевка П.М.,

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради - «Про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю та оформлення особового рахунку на його ім'я», за апеляційною скаргою Приморської районної адміністрації Одеської міської ради на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

21.04.2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, який у подальшому був уточнений, по якому просив визнати за ним право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 63,6 кв.м., житловою площею 39,1 кв.м. та зобов'язати Приморську рай адміністрацію Одеської міськради (ПРА ОМР) оформити особистий рахунок на вказану квартиру на його ім'я.

В обґрунтування вимог, позивач посилався на те, що 28.03.2005 року він звернувся до ПРА ОМР для надання йому вказаної квартири для відновлення за власний рахунок. 06.04.2005 року ПРА ОМР винесла розпорядження про надання дозволу ОСОБА_2 на відбудову підсобних приміщень - колишньої житлової трикімнатної квартири АДРЕСА_1 за власні кошти. Позивач за власний рахунок, а саме 20000 дол.США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 2005 рік складає 100000 грн., відновив вищезазначену квартиру про що свідчить акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта від 25.10.2006 року та технічний паспорт КП «ОМБТІ та РОН» від 25.07.2012 року. Більше десяти років, а саме з 06.04.2005 року по теперішній час позивач відкрито володів та користувався відновленою власними коштом квартирою, тому набув на неї право власності.

Представник позивача до суду не з'явився, надав до суду заяву з проханням справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Представник відповідача до суду не з'явився, будучи сповіщеним належним чином.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21.09.2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені: визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 63,6 кв.м., житловою 39,1 кв.м.; зобов'язано ПРА ОМР оформити особистий рахунок на житлову площу 39,1 кв.м. (загальна 63,6 кв.м.) на ім'я ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

13.06.2016 року ПРА ОМР подали апеляційну скаргу на вказане заочне рішення районного суду, по якій просять рішення районного суду скасувати, ухвалити у справі нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на необґрунтованість та незаконність рішення, а також на неповне з'ясування районним судом обставин у справі.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати або змінити рішення суду.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, вважав доведеними вимоги стосовно добросовісного заволодіння позивачем чужим майном з 6 квітня 2006 року, та що належним відповідачем у справі має бути саме Приморська рай адміністрація Одеської міськради.

З таким висновками районного суду колегія суддів погоджується частково.

Судом першої інстанції встановлено, що 28 березня 2005 року ОСОБА_2 звернувся із заявою до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про надання йому квартири АДРЕСА_1 для її відновлення за власний рахунок.

Розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №1018 від 6 квітня 2005 року був наданий дозвіл ОСОБА_2 на відбудову підсобних приміщень - колишньої житлової трикімнатної квартири АДРЕСА_1 за власні кошти.

Згідно Акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта № 507 від 25.10.2006 року було встановлено відновлення квартири АДРЕСА_1.

Розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 2774 від 3 листопада 2006 року був затверджений Акт державної приймальної комісії від 25.10.2006 року про прийняття в експлуатацію закінченого відновленням (відбудовою) об'єкту - нежитлового підсобного приміщення колишньої квартири АДРЕСА_1, в житлову квартиру, вважати об'єкт - житлову самостійну квартиру, загальною площею 63,3 кв.м., в.т.ч. житлова - 39,1 кв.м., прийнятим в експлуатацію, користувачем якої в цілому є ОСОБА_2.

Отже, районний суд вважав, що 6 квітня 2005 року ОСОБА_2 добросовісно заволодів чужим майном та відкрито, безперервно користується квартирою АДРЕСА_1.

Однак, такий висновок суду є помилковим, оскільки у даному випадку ОСОБА_2 добросовісно заволодів чужим майном, у розумінні житлової квартири, з 3 листопада 2006 року, тобто з моменту затвердження акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію відновленого нежитлового приміщення - в житлову самостійну квартиру.

Крім того, суд першої інстанції помилково вважав, що належним відповідачем у справі має бути Приморська районна адміністрація Одеської міськради

Відповідно до п.п. 3.6 п.3 Положення про районну адміністрацію Одеської міської ради № 20 -V від 27.06.2006 року, до повноважень райадміністрації вирішення питань переоформлення особистих рахунків на житло.

Однак, Приморська районна адміністрація Одеської міськради не являється власником нерухомого майна, у т.ч. житлових квартир, які розташовані на території району, а на час виникнення даних правовідносин виконувала окремі, делеговані їй Одеською міськрадою, повноваження, зокрема, надання дозволів на реконструкцію житлових та нежитлових приміщень, затвердження актів державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію приміщень, вирішення питань переоформлення особистих рахунків на житло тощо.

На час звернення ОСОБА_2 до суду із вказаним позовом належним відповідачем у справі мала бути Одеська міська рада , виходячи із такого.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» - місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

До виключної компетенції сільських, селищних, міських рад п.п. 30, 31 ч.1 ст. 26 Закону віднесено, зокрема, прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об'єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об'єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об'єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, про надання у концесію об'єктів права комунальної власності, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади.

Крім того, відповідно до ч.1, 3, 4, 5, 6 та 8 ст. 60 Закону територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Отже, із зазначеним позовом ОСОБА_2 слід було звертатися до Одеської міської ради.

На дане порушення норм матеріального права районний суд уваги не звернув, не роз'яснив позивачу його право, відповідно положень до ст. 33 ЦПК України, замінити первісного відповідача належним відповідачем та не скористався, передбаченим цим же законом, правом суду залучити до участі у справі Одеську міську раду як співвідповідача.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права.

Оскільки апеляційний суд не наділений повноваженнями залучати до участі у справі належного відповідача, тому оскаржене рішення слід скасувати саме з підстав пред'явлення позову до неналежної особи, тобто з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права згідно п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п. 2, 309 ч.1 п. 4, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Приморської районної адміністрації Одеської міської ради - задовольнити.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2015 року - скасувати.

Ухвалити у справи нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області В.І. Сватаненко

І.А.Артеменко

П.М. Черевко

26.10.2016 року м. Одеса