Провадження № 22-ц/773/651/16 Категорія: 48 Доповідач: Шевчук Л. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2016 року місто ОСОБА_1

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Шевчук Л.Я.,

суддів Данилюк В.А., Подолюка В.А.,

секретар с/з ОСОБА_2,

з участю:

позивача ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5,

представника відповідача ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання права власності на ? частину спільного майна подружжя, за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_6 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 7 грудня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2015 року ОСОБА_7 звернувся в суд із зазначеним позовом.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що перебував з відповідачкою ОСОБА_5 в зареєстрованому шлюбі з 1981 року, рішенням Луцького міськрайонного суду від 28 серпня 2015 року шлюб між ними розірвано.

ОСОБА_7 в своїй позовній заяві також зазначає, що рішенням зборів уповноважених колгоспників від 30 травня 1987 року колгоспу ім. Суворова с. Промінь Луцького району його було поставлено на чергу для одержання житлової площі, в кінці 80-тих років його сімї було надано житловий будинок по вул. Перемоги, 68 в с. Промінь Луцького району Волинської області. Він проживав і був зареєстрований в цьому будинку зі своєю сімєю, ремонтував будинок, будував господарські будівлі і споруди. В 90-тих роках на підставі договору між селищною радою і його дружиною ОСОБА_1 будинок перейшов у власність його сімї.

Посилаючись на те, що будинок був придбаний за їх з відповідачем спільні кошти за час шлюбу, а його бувша дружина не допускає його в цей житловий будинок, позивач просив суд визнати за ним право власності на ? частину житлового будинку.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду від 7 грудня 2015 року позов ОСОБА_7 задоволено.

Постановлено визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованого в с. Промінь Луцького району Волинської області по вул. Перемоги, 68.

Стягнуто з відповідача в користь позивача 542, 50 грн. судового збору.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на незаконність судового рішення із-за неповного зясування обставин, що мають значення для справи, і порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Судом першої інстанції установлено, що за час шлюбу сторони придбали у власність житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, а тому суд визнав за позивачем право власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами.

В судовому засіданні відповідач та її представник апеляційну скаргу підтримали та просили скаргу задовольнити, позивач та його представник апеляційну скаргу заперечили та просили скаргу відхилити.

Апеляційну скаргу представника відповідача слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Із матеріалів справи убачається, що сторони зареєстрували шлюб 28 лютого 1981 року (а.с.11), шлюб між ними було розірвано 28 серпня 2015 року (а.с.8).

Крім того, судом установлено, що рішенням зборів уповноважених колгоспників колгоспу імені Суворова с. Промінь Луцького району від 30 травня 1987 року ОСОБА_3 поставили на чергу для одержання житлової площі (а.с.7).

Згідно довідки Промінської сільської ради Луцького району № 949 (а.с.8) в будинку № 68 по вул. Перемоги в с. Промінь Луцького району проживають: голова двору ОСОБА_5, її чоловік ОСОБА_3, син ОСОБА_8, невістка ОСОБА_9, онук ОСОБА_10

10 червня 1992 року між акціонерно пайовим обєднанням селян «Промінь» та ОСОБА_5 був укладений договір купівлі продажу житлового будинку садибного типу з надвірними будівлями № 1 в с. Промінь Луцького району, продаж вчинено за 29348,16 крб. (а.с.12).

Позивач ОСОБА_3 уважає, що оскільки житловий будинок набутий за час шлюбу із відповідачкою ОСОБА_5, то зазначене нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя, у звязку з чим він має право як на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно, суд першої інстанції виходив з того, що спірний будинок сторони придбали за спільні кошти за час шлюбу, а тому суд визнав за позивачем право власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться в с. Промінь Луцького району по вул. Перемоги, 68.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони ґрунтуються на нормах закону щодо того, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності (стаття 60 СК України).

Відповідно до вимог статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

При цьому в судовому засіданні встановлено, що на час укладення договору купівлі продажу житлового будинку сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, позивач ОСОБА_3 проживав і був зареєстрований в цьому будинку, добудовував приміщення до житлового будинку, будував господарські будівлі, про що не заперечувала сама відповідачка ОСОБА_5, а тому суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що зазначене нерухоме майно є спільною власністю подружжя, в звязку з чим дійшов правильного висновку про визнання за позивачем права власності на ? частину будинковолодіння, оскільки відповідач заперечує право позивача на цей будинок.

Доводи апеляційної скарги про те, що спірний житловий будинок не є обєктом спільної сумісної власності подружжя, так як на час укладення договору купівлі-продажу житлового будинку позивач перебував в місцях позбавлення волі, на увагу колегії суддів не заслуговують, оскільки саме за заявою позивача ОСОБА_3 рішенням правління колгоспу ім. Суворова від 27 серпня 1998 року їх сімї було надано житло, сторони на час укладення перебували в зареєстрованому шлюбі, позивач проживав в даному будинку разом із сімєю, вів спільне господарство із відповідачем.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на рішення суду першої інстанції, яке постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 7 грудня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів в з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: