У Х В А Л А

16.05.2016 Справа №607/4371/16-ц

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сташків Н.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ВАТ «Агробудмеханізація» в особі ОСОБА_4 про визнання договору дійсним, визнання частини нерухомого майна законною,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_2 до ВАТ «Агробудмеханізація» в особі ОСОБА_4 про визнання дійним договору міни квартири від 24 лютого 1998 року, укладеного між ОСОБА_5, ОСОБА_1, яка діяла від свого імені та неповнолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3, та ВАТ «Агробудмеханізація», визнання за позивачами по ? частині квартири АДРЕСА_1 законними.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України позовна заява має містити відомості, передбачені пунктами 1 7 частини другої зазначеної статті, та відповідати іншим вимогам, встановленим законом. До позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Зазначена позовна заява не відповідає вказаним вимогам, оскільки:

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява має містити ім'я (найменування) позивача і відповідача. Однак, у позовній заяві найменування відповідача зазначено: ВАТ «Агробудмеханізація» в особі ОСОБА_4. Найменування юридичної особи включає в себе розгорнуту організаційно-правову форму та назву. Таким чином, у позовній заяві не значене повне найменування відповідача.

При цьому відповідачами у справі позовного провадження можуть бути фізичні і юридичні особи. Місцезнаходженням юридичної особи, відповідно до ст. 93 ЦК України, є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку. Згідно з ч. 1 ст. 28 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог. Позивачі заявляють вимогу про визнання за ними по 1/4 частині квартири АДРЕСА_1 законними, однак такі вимоги не є позовними вимогами в розумінні Цивільного процесуального кодексу України, оскільки не зрозуміло яку вимогу заявляють позивачі майнового характеру (визнання за ними права власності на відповідні частки спірної квартири) чи немайнового характеру («визнання за позивачами по 1/4 частині квартири АДРЕСА_1 законними»). Позовні вимоги повинні бути заявлені чітко і зрозуміло, відповідно до вимог цивільного законодавства України.

Вимоги позивачів «визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_2 по 1/4 частині квартири АДРЕСА_1 законними» не зрозумілі, оскільки з них неможливо встановити, що саме просять позивачі. Таке формулювання, позбавлене логічного змісту.

При пред'явленні зазначеного позову позивачем заявлено дві позовних вимоги, однак лише за одну з них вимогу немайнового характеру (визнання договору дійсним) оплачено судовим збором у розмірі 551,20 гривень.

Однак, позивачами не оплачено другої позовної вимоги, ні за ставками встановленими для визначення судового збору за вимогу майнового характеру, ні за ставками встановленими для визначення судового збору за вимогу немайнового характеру.

У разі заявлення позивачами вимоги майнового характеру визнання права власності на спірну квартиру, по 1/4 частині за кожним із них, відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України в позовній заяві необхідно вказано ціни позову.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 80 ЦПК України в позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві власності, ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна.

При цьому суд звертає увагу на те, що інвентаризаційна вартість, зазначена у технічному паспорті на майно, не є його дійсною вартістю.

Відповідно до з п.п. 1 п. 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання позивачем фізичною особою або фізичною особою-підприємцем позовної заяви майнового характеру, ставки судового збору встановлюються в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно з ч. 6 ст. 6 цього Закону в разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно з ч. 6 ст. 6 цього Закону в разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.

У разі заявлення позивачами другої вимоги немайнового характеру, судовий збір сплачується відповідно до вимог п.п. 4 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», згідно з якими ставка судового збору за фізичною особою до суду позовної заяви немайнового характеру встановлюється в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (551,20 гривень).

З цих підстав ухвалою судді від 25 квітня 2016 року позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ВАТ «Агробудмеханізація» в особі ОСОБА_4 про визнання договору дійсним, визнання частини нерухомого майна законною залишено без руху і надано позивачам строк для усунення виявлених недоліків. Строк для усунення недоліків судом визначено терміном пять днів із дня отримання копії ухвали.

Копію ухвали судді від 25 квітня 2016 року про залишення позовної заяви без руху позивач ОСОБА_2 отримала особисто 06 травня 2016 року, що підтверджується розпискою наявною в матеріалах справи.

Однак у зазначений в ухвалі строк недоліки позивачем усунені не були.

З цих підстав, беручи до уваги, що недоліки, про необхідність усунення яких зазначено в ухвалі від 25 квітня 2016 року про залишення позовної заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ВАТ «Агробудмеханізація» в особі ОСОБА_4 про визнання договору дійсним, визнання частини нерухомого майна законною без руху позивачами не виправлені, позовна заява відповідно до ч.ч. 2, 5 ст. 121 ЦПК України підлягає поверненню позивачам з правом їх повторного звернення до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Враховуючи наведене та керуючись ч.ч. 2, 4, 5 ст.121, ст. 210, п. 3 ч. 1 ст. 293, ч. 2 ст. 294, ст. 296 ЦПК У країни,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ВАТ «Агробудмеханізація» в особі ОСОБА_4 про визнання договору дійсним, визнання частини нерухомого майна законною вважати неподаною, та повернути позивачам.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя