Провадження № 2/537/320/2016
Справа № 537/1031/16-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.04.2016 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., за участі: позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Самойленка М.О., представника третьої особи Служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Сидорової А.Ю., при секретарі Чернявській А.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, якою просила ухвалити рішення про позбавлення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав відносно ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнення на її користь судових витрат.

Свої вимоги мотивувала тим, що з 2012 року батько її дитини ОСОБА_5 - відповідач ОСОБА_2 не спілкується з дитиною, не проявляє до неї батьківської турботи, не цікавиться та не відвідує дитину, не турбується про її фізичний та духовних розвиток, не надає матеріальної допомоги на її виховання, ухиляється від сплати аліментів на утримання доньки. У зв'язку з викладеним позивач вважає, що ОСОБА_2 самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, тому вона була вимушена звернутись до суду з позовом про позбавлення останнього батьківських прав.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Самойленко М.О. проти задоволення позову заперечували, при цьому відповідач пояснив, що на даний час позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком, остання пропонувала йому відмовитись від дитини, у зв'язку з чим між ними виникла сварка, після якої ОСОБА_1 перешкоджає спілкуванню відповідача з донькою. На підтвердження надання матеріальної допомоги на утримання дитини відповідачем були надані квитанції, згідно яких останній протягом кінця 2011-2013 років перераховував грошові кошти на картковий рахунок позивача, одночасно в судовому засіданні відповідач визнав факт заборгованості по аліментам, зазначивши, що остання утворилась після його звільнення з попереднього місця роботи і в подальшому зобов'язується погасити останню.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Сидорова А.Ю. в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, вважала недоцільним позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_5

Вислухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;жорстоко поводяться з дитиною;є хронічними алкоголіками або наркоманами;вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що з 18.09.2009 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Крюківсьокого районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16.07.2012 року шлюб між сторонами розірвано.

Від шлюбу мають малолітню доньку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданим 01.03.2010 року Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області.

Згідно довідки ДНЗ №1 Кременчуцької міської ради Полтавської області №143 від 13.10.2015 року, дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка відвідує заклад з 01.09.2014 року, приводять та забирають з закладу мати ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_6

Разом з тим, відповідач ОСОБА_2 за рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30.11.2011 року по справі №2-538/11 має заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 29.09.2015 року складає - 42 019 грн. 71 коп., на підтвердження чого позивачем було надано Розрахунок заборгованості по аліментам №57619, виданий державним виконавцем Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ ОСОБА_7

Як вбачається з Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради щодо недоцільності від 09.03.2016 року, орган опіки та піклування вважає недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, відносно малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно квитанцій: №4059 від 08.05.2013 року, №1027 від 22.02.2013 року, 2652 від 27.08.2012 року, №3633 від 14.05.2012 року, №5414 від 01.06.2012 року, №1557 від 09.06.2012 року, №2152 від 26.11.2012 року, №5613 від 14.12.2012 року, №2335 від 29.11.2011 року; №3223 від 06.04.2013 року; №5402 від 22.06.2013 року; 4834 від 08.10.2011 року; №3526 від 05.11.2011 року; 55825 від 05.12.2011 року, №4809 від 22.09.2013 року; №1 від 24.11.2011 року, №001 від 23.07.2013 року; 1216 від 25.08.2013 року; №1932 від 05.08.2013 року; №0853 від 12.01.2012 року; №5718 від 17.01.2012 року, №3102 від 14.03.2016 року; №1532 від 18.10.2013 року; №3042 від 28.10.2012 року; №2730 від 27.09.2012 року; №1042 від 11.11.2013 року; №2643 від 06.06.2012 року, відповідачем на картковий рахунок позивача перераховувались грошові кошти, цільовим призначення яких, згідно пояснень наданих ОСОБА_2, було утримання доньки ОСОБА_5

Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до ч.3 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР № 798 від 27.02.1991 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (CASE OF SAVINY v. UKRAINE) №39948/06, п. 49-50) наголосив на такому: хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див., наприклад, справу «Ньяоре проти Франції» (Gnahore v. France), № 40031/98, п. 59, ECHR 2000 -IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава - відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (див., наприклад, справу «Скоццарі та Дж'юнта проти Італії» (Scozzari & Giunta v. Italy), [GC], №№ 39221/98 і 41963/98, п. 148, ЄСПЛ 2000 -VIII).

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.ч.1,3,4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінивши надані сторонами докази, враховуючи висновок органу опіки і піклування, який вважає недоцільним позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_5, суд прийшов до висновку про те, що виняткові обставини, необхідні для позбавлення відповідача батьківських прав, відсутні.

Оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, та для його застосування повинні існувати виняткові обставини, наявність яких, під час розгляду справи позивачем не доведено, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 10, 11, 57, 60, 88, 212, 213, 215,224, 226 Цивільно-процесуального кодексу України, статтями 150, 164, 165, 166, 180, 183, 191 Сімейного кодексу України, Конвенцією прав дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР 27 лютого 1991 року, суд -

у х в а л и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя : Д.О. Зоріна