У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Одеської області від 11 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про визнання правочину недійсним та стягнення грошових коштів,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 29 березня 2010 року він уклав з товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» угоду

№ 0316436 щодо надання відповідачем послуг, предметом яких є придбання автомобіля в системі придбання в групах.

Вказаною угодою позивача було введено в оману, а саме не передбачено строків отримання споживачем автомобіля, не передбачено строку, після якого угода припиняє свою дію, не передбачено відповідальність продавця за невиконання угоди, немає фіксованої ціни товару, а також джерела надходження товару. Таким чином угода містить ознаки нечесної підприємницької практики.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд визнати її недійсною та стягнути з відповідача на його користь сплачені ним за цією угодою грошові кошти у сумі 129 030 грн 72 коп.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 04 листопада 2015 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Авто Просто» на користь ОСОБА_2 129 030 грн 72 коп. безпідставно отриманих коштів за нікчемним правочином. У решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від

11 травня 2016 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною 1 статті 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ознайомившись із змістом касаційної скарги та оскаржуваним судовим рішенням, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що в діяльності відповідача наявні ознаки «пірамідальної схеми», а оспорювана угода містить ознаки нечесної підприємницької практики.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову суд апеляційної інстанції виходив з відсутності ознак «пірамідальної схеми».

Посилання позивача про те, що оспорювана угода містить ознаки нечесної підприємницької діяльності є безпідставним, оскільки за схемою придбання товарів у групах придбавають товар усі учасники за рахунок об'єднання внесків кожного з них. Різниця між споживачами учасниками схеми є тільки в часі одержання автомобіля кожним із них, за умови виконання своїх зобов'язань.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до положень, закріплених у ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст.

19 Закону України "Про захист прав споживачів", забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Зокрема, відповідно до

п. 7 ч. 3 ст. 19 цього Закону забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Таким чином, Законом України "Про захист прав споживачів" закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми.

При цьому в зазначеному Законі нормативне визначення поняття "пірамідальної схеми" не надано, однак визначені ознаки, які відносять діяльність суб'єкта підприємництва до "пірамідальної схеми".

Аналіз п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" дає підстави для висновку, що поняття "пірамідальна схема" у розумінні цієї норми має такі обов'язкові ознаки: а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару.

Таким чином, для кваліфікації "пірамідальної схеми" необхідна наявність усіх зазначених ознак.

Відсутність вищевказаних ознак виключає можливість визнання схеми як "пірамідальної", тобто такої, що порушує норми чинного законодавства України. Так, пірамідальній схемі властива сплата за можливість одержання окремим учасником компенсації, яка повинна надаватися за рахунок залучення цим учасником схеми інших споживачів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року (справа № 6-40цс13).

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст.ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Одеської області від 11 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про визнання правочину недійсним та стягнення грошових коштів, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович