Справа № 450/1711/15-ц Провадження № 2/450/220/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2016 р.Пустомитівський районний суд Львівської області
в складі: головуючого - судді -ОСОБА_1.
при секретарі -ОСОБА_2

за участю :

представника позивача ОСОБА_3

ОСОБА_4

представник відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про поверненя боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить суд із врахуванням заяви про збільшення позовних вимог стягнути в її користь із відповідача ОСОБА_7 заборгованість за договором позики, що становить в розмірі 390 763 грн., відсотки за користування позикою в розмірі 253 651, 32 грн.; 3 331 (три тисячі триста тридцять один) Англійських фунтів стерлінгів; 18 936 ) вісімнадцять тисяч девятсот тридцять шість) доларів США; 870 (вісімсот сімдесят) євро. А також, просить стягнути понесені судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог позивачка ОСОБА_6 покликається на те, що між нею та ОСОБА_7 31.12.2014 року були укладені два договори позики. Згідно першого договору, що підтверджено розпискою від 31.12.2014 року ОСОБА_7 отримав від неї у борг позику в сумі 3331 ( три тисячі триста тридцять один) англійський фунтів стерлінгів. Дана позика є відсотковою про що між нею та відповідачем ОСОБА_7 було обумовлено усно та чітко зазначено в розписці. Строк повернення боргу до 01.03.2015 року.

Відповідно до другого договору від 31.12.2014 ОСОБА_7 отримав в борг гроші у сумі 390763 ( триста девяносто тисяч сімсот шістдесят три) гривні, 18936 ( вісімнадцять тисяч девятсот тридцять шість ) доларів США, та 870 (вісімсот сімдесят) євро, У розписці було вказано, що дана позика теж відсоткова. Строк повернення боргу до 01.05.2015 року.

Однак, в зазначені терміни, а саме згідно першого договору до 01.03.2015 та по другому договорі до 01.05.2015 року ОСОБА_7 борг не повернув.

Позивачка вказує, що дані кошти на прохання ОСОБА_7 позичалось йому як він говорив на підтримку товариства в якому вона також працювала бухгалтером, однак згодом їй стало відомо, що вказані кошти він витрачав на свої власні потреби, що не заперечував, а тому не заперечуючи існування боргу написав відповідні розписки.

Позивачка вказує, що у звязку з невиконанням відповідачем ОСОБА_7 взятих на себе зобовязань по поверненню боргу, з метою досудового врегулювання спору вона 06.06.2015 року звернулась до відповідача ОСОБА_7 з письмовою вимогою про повернення боргу в термін до 15.06.2015 року. Однак ОСОБА_7 ніяких дій по поверненню боргу не здійснив.

На підставі наведеного позивач просить суд позов задоволити.

Позивачка ОСОБА_6 та її представники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просять задоволити повністю.

Відповідач ОСОБА_7М в судовому засіданні позовні вимоги позивачки ОСОБА_6 не визнав та заперечив. Свої заперечення мотивує тим, що договору позики з ОСОБА_6 не укладав і від неї коштів у позику не отримував. Кошти які вказує позивачка залучались виключно для забезпечення роботи ТОВ „Геліус. За залученням, обліком і розрахунком грошей відповідала ОСОБА_6, яка працювала бухгалтером на підприємстві. Після виготовлення та реалізації продукції товариства, проводились розрахунки за залученими коштами. Підписані ним розписки сприймав, як можливі борги підприємства ТзОВ „Геліус перед нею. Розписки отримані ОСОБА_6 зловживаючи його довірою, бо в дату вказану в них, він не отримував від неї сум, які там вказані. Дані розписки є безтоварними, такими що не підтверджують реальної передачі грошей під час виконання цих розписок, не підтверджують передачу таких сум в день їх підписання, що не оспорюється позивачкою, а тому це свідчить про не укладення між ними жодних договорів позики у час який вказаний у розписці. Про факти позичання товариству коштів позивачкою про, що вона сама стверджує, договори не укладалися і розписки не писалися, що підтверджується позивачкою у своїх показах. Таким чином, враховуючи наведене представлені позивачкою розписки не мають реального характеру, вони не підтверджують дату передачі грошей, суму передачі грошей, факт укладення договору, вони не відповідають вимогам ст. 202, ч. 1,2 ст. 207 ЦК України, а тому позовні вимоги позивачки є безпідставними.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав :

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні правовідносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Судом встановлено, що між позивачкою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 31.12.2014 року були укладені два договори позики. Згідно першого договору, що підтверджено розпискою від 31.12.2014 року ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_8 у борг позику в сумі 3331 ( три тисячі триста тридцять один) англійський фунтів стерлінгів. Строк повернення боргу вказаний до 01.03.2015 року.

Відповідно до другого договору від 31.12.2014 ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_6 в борг гроші у сумі 390763 гривні, 18936 доларів США, та 870 євро, Строк повернення боргу вказаний до 01.05.2015 року.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору.

Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частини першої та другої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов'язанням її повернення та дати отримання коштів.

Згідно правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14, відповідно до норм ст.ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов'язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

Відповідно до вимог ст. ст. 57, 58, 59, 64 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Суд критично оцінює доводи відповідача ОСОБА_7 про те, що вказані розписки є безтоварними, з огляду на наступні обставини :

Досліджуючи представлені суду боргові розписки від 31.12.2014 року та встановлюючи їх справжню правову природу, суд виходить з тих обставин, що сам факт особистого підписання відповідачем ОСОБА_7 розписки не заперечується. Дані розписки складені ним як фізичної особи, жодні відомості про вчиненні дій в інтересах товариства директором якого він є, відсутні.

Як встановлено судом та не заперечується самим відповідачем ОСОБА_7, що за час управління ним ТОВ Геліос на розвиток та виробництво неодноразово залучались кошти як позивачки ОСОБА_6 так і інших осіб та після реалізації продукції проводились розрахунки за залученими коштами. Зазначені у розписках від 31.12.2014 року суми коштів також були залучені ним на виробничі потреби протягом роботи товариства.

Таким чином, надаючи правову оцінку зібраним у справі доказам та встановленим обставинам, за своєю суттю розписки виконані відповідачем ОСОБА_7 від 31.12.2014 року про отримання в борг грошових коштів є документом, який виданий позивачу ОСОБА_6, як кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання певної грошової суми.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Судом встановлено, що укладаючи перший договір позики у розписці від 31.12.2014 року визначений термін повернення позики до 01.03.2015 року та укладаючи другий договір позики у розписці від 31.12.2014 року визначений термін повернення позики до 01.05.2015 року.

У визначений розписками термін відповідач ОСОБА_7 позики не повернув, у звязку з чим позивачка ОСОБА_6 звернулась до відповідача з письмовою вимогою від 06.06.2015 року про повернення боргу в термін до 15.06.2015 року. Однак ОСОБА_7 ніяких дій по поверненню боргу не здійснив.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно розписок від 31.12.2014 року, отримана відповідачем ОСОБА_7 позика є відсотковою. Розмір відсоткової ставки не визначено.

За змістом ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики на рівні облікової ставки Національного банку України лише у тому разі, якщо договір позики не передбачає інших умов. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Чинне законодавство України не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, а тому санкції у виді облікової ставки підлягають застосуванню лише до зобовязань у виді національній валюті України гривні.

Отже, відсоткова ставка у виді облікової ставки НБУ підлягає лише, щодо боргу у сумі 390 763 грн., а до іноземної валюти, яка також є предметом договору застосуванню не підлягає.

Таким чином, враховуючи розмір облікової ставки за час прострочення, що становить у розмірі 25,31 % річних, термін прострочення 13 місяців, розмір відсотків за користування позикою від усієї суми боргу в гривневому еквівалента становить 109 804,40 грн. (390 763 *25,31%).

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що оскільки відповідач ОСОБА_7 у добровільному порядку погасити борг, що виник перед позивачем тим самим виконати умови договору позики, відмовляється, а тому за вказаних вище обставин та встановлених фактів, сума боргу, що становить у розмірі 390 763 грн.; відсотки за користування позикою в розмірі 109 804,40 грн. 3 331 (три тисячі триста тридцять один) Англійських фунтів стерлінгів; 18 936 доларів США; 870 (вісімсот сімдесят) євро підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_7 на користь позивачки ОСОБА_6

У відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_7 на користь позивача ОСОБА_6 підлягають стягненню понесені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в тому числі за надання правової допомоги.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 197, 209, 212, 214, 215, 222, 223 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 533, 310, 625, 627, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_6 задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_7 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_6 (ідентифікаційний код: НОМЕР_2) заборгованість за договором позики, що становить в розмірі 390 763 грн. (триста девяносто тисяч сімсот шістдесят три гривні), відсотки за користування позикою в розмірі 109 804,40 грн. ( сто девять тисяч вісімсот чотири гривні 40 коп.); 3 331 (три тисячі триста тридцять один) Англійських фунтів стерлінгів; 18 936 ) вісімнадцять тисяч девятсот тридцять шість) доларів США; 870 (вісімсот сімдесят) євро.

Стягнути із ОСОБА_7 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_6 (ідентифікаційний код: НОМЕР_2) понесені судові витрати по сплаті судового збору, в тому числі за подачу заяви про забезпечення позову у сумі 3 897,20 грн. ( три тисячі вісімсот девяносто сім гривень 20 коп.) та 500 (пятсот гривень) витрат на правову допомогу.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

СуддяОСОБА_1