АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3556/16 Справа № 202/3025/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Мороз В. П. Доповідач - Романюк М.М.
25 травня 2016 року м. Дніпропетровськ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі :
головуючого Романюк М.М.
суддів Котушенко С.П., Красвітної Т.П.
при секретарі Порубай М.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 29 травня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", ОСОБА_2, 3-я особа - УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області про звернення стягнення на предмет застави, -
В С Т А Н О В И Л А:
Позивач звернувся до суду з зазначеним вище позовом 27 лютого 2014 року. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 18 січня 2008 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, згідно умов якого позивач надав ОСОБА_2 кредитні кошти у сумі 86 953 грн. 75 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15, 48 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення - 16 січня 2015 року.
У зв'язку з порушенням боржником умов кредитного договору станом на 12 листопада 2013 року утворилася заборгованість в розмірі 142 335 грн. 44 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 46 718 грн. 41 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 40 831 грн. 09 коп.; заборгованості по комісії за користування кредитом - 2 600 грн. 50 коп.; пені за несвоєчасність виконання зобов'язання - 45 169 грн. 47 коп.; штрафу (фіксована частина) - 250 грн.; штрафу (процентна складова) - 6 765 грн. 97 коп.
В забезпечення виконання зобов'язань, 18 січня 2008 року, між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір застави рухомого майна, згідно якого предметом застави став автомобіль DAEWOO Lanos, 2008 року випуску, д/н НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2 на праві власності.
Крім того, зобов'язання за вказаним договором забезпечено порукою в розмірі 10 000 грн., згідно договору укладеного 20 жовтня 2010 року між позивачем та відповідачем ПАТ "Акцент Банк".
Оскільки кредитна заборгованість відповідачем не погашена, відповідна вимога залишена без задоволення, просить передати позивачу в заклад (володіння) шляхом опису предмет застави, комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; звернути стягнення на предмет застави шляхом продажу автомобіля; стягнути солідарно з відповідачів - 10 000 грн.; стягнути з відповідача - ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в розмірі 3 200 грн. та судовий збір.
Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 29 травня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення заявлених вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково на таких підставах.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх незаконності та необґрунтованості.

З даним висновком погодитись не можна виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 18 січня 2008 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №CVHMAK37540223, згідно умов якого остання отримала кредит у розмірі 86 953 грн. 75 коп., зі сплатою 15,48% на рік за користування грошима на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення - 16 січня 2015 року.

Для забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, між позивачем та відповідачем, того ж дня, було укладено договір застави, згідно якого предметом застави став автомобіль DAEWOO Lanos, 2008 року випуску, д/н НОМЕР_1 та який відповідно належить ОСОБА_2

Також, 20 жовтня 2010 року, між ПАТ КБ "Приватбанк" та ПАТ "Акцент Банк" було укладено договір поруки №167 згідно умов якого, останній зобов'язався відповідати перед кредитором як солідарний боржник за належне виконання ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором №CVHMAK37540223.

В наслідок порушення ОСОБА_2 умов кредитного договору утворилась заборгованість по кредиту, яка станом на 12 листопада 2013 року, становить - 142 335 грн. 44 коп. та складається з: заборгованості за кредитом - 46 718 грн. 41 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 40 831 грн. 09 коп.; заборгованості по комісії за користування кредитом - 2 600 грн. 50 коп.; пені за несвоєчасність виконання зобов'язання - 45 169 грн. 47 коп.; штрафу (фіксована частина) - 250 грн.; штрафу (процентна складова) - 6 765 грн. 97 коп.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частина 1 статті 589 ЦК України та стаття 19 Закону України "Про заставу" встановлює, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язанням, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку з пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Як визначено частинами 1, 7 статті 20 Закону України "Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором.

Звернення стягнення на предмет застави відповідно до статті 590 ЦК України здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону, положеннями якої передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет застави як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.

Аналогічна позиція щодо способів реалізації предмета застави визначено і в пункті 24 договору застави.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже з аналізу вказаних матеріально правових норм можна дійти висновку, що у разі порушення боржником зобов'язання щодо повернення кредиту належне виконання якого забезпечено заставою, заставодержатель набуває право на задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет застави у спосіб який визначений договором та не суперечить вимогам закону, а направлення вказаної вимоги не є перепоною для звернення до суду за захистом своїх порушених прав, а є лише одним із способів реалізації відновлення свого порушеного права у позасудовому порядку.

З урахуванням того, що ОСОБА_2 виконувалися умови кредитного договору неналежним чином, що призвело до утворення заборгованості, приймаючи до уваги, що вимога банку щодо наміру звернути стягнення на предмет застави у разі непогашення заборгованості за договором останньою проігнорована, висновок суду першої інстанції щодо безпідставності та передчасності вимог позивача є помилковим, у зв'язку з чим рішення підлягає скасуванню.

Однак з вимогами позивача щодо визначення складових суми боргу, які підлягають стягненню погодитись в повній мірі не можна, виходячи з наступного.

Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 2 статті 549 ЦК України визначено, що штрафом є неустойка яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, в той час як пенею згідно ч.3 ст.549 ЦК України є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, з аналізу вказаної норми вбачається, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності.

Умовами кредитного договору, а саме пунктом 4.1, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

У той самий час, згідно пункту 4.3 кредитного договору сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів по будь якому з грошових зобов'язань.

Таким чином, згідно з умовами кредитного договору передбачено застосування штрафу та пені за одні й самі порушення грошового зобов'язання.

Оскільки законом заборонено подвійне застосування цивільно-правової відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, приймаючи до уваги положення ст.61 Конституції України, включення позивачем у рахунок заборгованості штрафів є незаконним, а тому з загального розміру заборгованості, в рахунок яких буде звернуто стягнення на предмет застави, необхідно виключити штрафи в розмірі 250 грн. та 6 767 грн. 97 коп.

Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу.

Порядок відшкодування витрат на правову допомогу визначений ч.1 ст.84 ЦПК України.

Згідно ч.1 ст.56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги.

Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" закріплені підстави та умови визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу.

З урахуванням відсутності в матеріалах справи підтвердження того, що позивач отримав правову допомогу від особи, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги, відсутності погодженого розрахунку на надання правової допомоги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відмову у компенсації понесених позивачем витрат за надання правової допомоги.

Стосовно вимог банку щодо стягнення суми з ПАТ "Акцент-Банк" за договором поруки.

Відповідно до статті 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за КАС України або Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів.

З урахуванням того, що позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" стосовно стягнення суми з ПАТ "Акцент-Банк" за договором поруки, витікають з відносин, які виникли на підставі договору укладеного між суб'єктами господарювання, то такі вимоги не можуть бути розглянутими в порядку цивільного судочинства.

Зазначена правова позиція визначена в постанові Верховного Суду України від 1 липня 2015 року (справа № 6-745цс15).

Згідно п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства;

Таким чином, рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо ПАТ "Акцент-Банк" підлягає скасуванню, а провадження у справі за позовними вимогами ПАТ КБ "Приватбанк" до ПАТ "Акцент-Банк" про стягнення заборгованості за договором поруки підлягає закриттю.

Враховуючи те, що даним рішенням апеляційна скарга ПАТ КБ "ПриватБанк" задоволена частково, а витрати понесенні останнім за подачу позову та апеляційної скарги підтверджені документально, то з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1 917 грн. 49 коп.

Керуючись ст.ст.307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" - задовольнити.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 29 травня 2015 року - скасувати.

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави - задовольнити частково.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №CVHMAK37540223 від 18 січня 2008 року, що був укладений між публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" та ОСОБА_2, яка станом на 12 листопада 2013 року становить 135 319 грн. 47 коп. та складається з: заборгованості за кредитом - 46 718 грн. 41 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 40 831 грн. 09 коп.; заборгованості по комісії за користування кредитом - 2 600 грн. 50 коп.; пені за несвоєчасність виконання зобов'язання - 45 169 грн. 47 коп. витребувати у ОСОБА_2 та передати в заклад шляхом опису публічному акціонерному товариству комерційний банк "Приватбанк" предмет застави, а саме автомобіль - DAEWOO, модель - Lanos, рік випуску - 2008, тип ТЗ - легковий автомобіль, реєстраційний номер - НОМЕР_1, комплект ключів та свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу.

Звернути стягнення на предмет застави автомобіль - DAEWOO, модель - Lanos, рік випуску - 2008, тип ТЗ - легковий автомобіль, реєстраційний номер - НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_2, шляхом продажу зазначеного автомобілю публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, наданням повноважень на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого, зі знаттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України, наданням публічному акціонерному товариству комерційний банк "Приватбанк" усіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття предмета застави з обліку в органах ДАЇ України.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" судові витрати у розмірі 1 917 грн. 49 коп.

Провадження у справі в частині позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" про стягнення заборгованості за договором поруки - закрити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.М.Романюк

Судді: С.П.Котушенко

Т.П.Красвітна