Справа № 344/2056/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1024/2016
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач Ясеновенко Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Бойчука І.В., Девляшевського В.А.,

секретаря Драганчук У.М.,

з участю представника ПАТ КБ «ПриватБанк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про повернення коштів за договором банківського вкладу за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Івано-Франківського міського суду від 10 березня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

12.02.2015 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про повернення коштів за договором банківського вкладу.

В заяві зазначив, що 12.12.2013 року уклав з відповідачем договір № SAMDNWFD900 банківського строкового вкладу, за яким вніс на банківський рахунок 50000 грн. на строк до 12.12.2014 року з нарахуванням 20% річних на суму вкладу.

Посилаючись на те, що після закінчення строку договору банк відмовився повернути йому кошти, ОСОБА_2 просив стягнути з відповідача 50000 грн. за договором банківського вкладу та 10000 грн. відсотків.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 10 березня 2015 року позов задоволено.

Постановлено стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 50000 грн. за договором банківського вкладу та 10000 грн. нарахованих відсотків за період з 12.12.2013 року по 12.12.2014 року.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь держави 600 грн. судового збору.

У апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» посилається на незаконність рішення суду.

Судом не було враховано положень ст.1059 ЦК, п.1.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, п.2.9 глави 2 розділу ІУ Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаям ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Апелянт зазначає, що позивач не подав належних доказів існування правовідносин за спірним договором банківського вкладу та доказів не виконання відповідачем зобов'язань за договором, оскільки на підтвердження позовних вимог ОСОБА_2 подав лише копію депозитного договору.

Крім того, позивачем не подано доказів його звернення у належній формі до відповідача з вимогою про дострокове розірвання договору банківського вкладу, оскільки подана заяви від 01.04 2014 року є вимогою про переведення депозиту в м. Івано-Франківськ у зв'язку з форс мажорними обставинами, а інша заява без відмітки про отримання такої банком містить вимогу про поновлення нарахування відсотків відповідно до умов договору.

Апелянт вказує на те, що відповідно до п.6 договору банківського вкладу, якщо після закінчення строку договору відсутня заява про повернення вкладу, останній автоматично продовжується на ще один строк.

Не враховано судом і того, що відокремлений підрозділ ПАТ КБ «ПриватБанк» на території АРК та м. Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність після окупації Криму та м. Севастополя, оскільки рішенням Центрального Банку Російської Федерації з 21.04.2014 року було припинена діяльність відокремлених структурних підрозділів ПАТ КБ «ПриватБанк», що було підставою для придбання автономною некомерційною організацією «Фонд захисту вкладників» прав (вимог) за зобов'язаннями банку і здійснення компенсаційних виплат. АНО «ФЗВ» замінив ПАТ КБ «ПриватБанк» за всіма зобов'язаннями відповідача - депозитними, кредитними, орендними та ін..

Просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову з задоволенні позову.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» апеляційну скаргу підтримала з мотивів, наведених у ній.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про місце і час розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ КБ «ПриватБанк», дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 12.12.2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір № SAMDNWFD900 банківського строкового вкладу «Стандарт», на виконання умов якого ОСОБА_2 вніс на банківський рахунок 50000 грн. на строк до 12.12.2014 року з нарахуванням 20% річних на суму вкладу. (а.с.4).

Встановлено, що 01.04.2014 року ОСОБА_2 подав заяву про переведення депозитного вкладу з м. Севастополя в м. Івано-Франківськ.

ОСОБА_2 також подав письмову заяву про нарахування відсотків на депозитний вклад. (а.с.7)

Листом від 18.11.2014 року, адресованого ОСОБА_2, банк роз'яснив останньому про те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» припинив свою діяльність в Криму і для виконання його вимог була здійснена розмова в телефонному режимі для призначення зустрічі з відповідальним співробітником банку з метою реструктуризації вкладу. Однак останній від запропонованих умов відмовився.(а.с.118)

Зазначене свідчить про визнання банком наявності договірних відносин з позивачем, які випливають з договору банківського вкладу.

Крім того, відмову у поверненні вкладу відповідач мотивував тим, що договір укладено на території АР Крим, яка у даний час анексована Російською Федерацією, майно банку відійшло до фонду гарантування вкладів Російської Федерації, НБУ зупинив роботу банків на території АР Крим, у зв'язку з чим відповідач не вважає за необхідне повертати вклад.

Відповідно до ч.1 ст. 1058 ЦК за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При таких обставинах справи суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про обґрунтованість вимог про повернення банківського вкладу та нарахованих відсотків.

Враховуючи вищенаведене, підстав для скасування рішення суду немає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилити, а рішення Івано-Франківського міського суду від 10 березня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча Л.В. Ясеновенко

Судді: І.В. Бойчук

В.А. Девляшевський