Справа № 523/6381/16-ц
Провадження №2-п/523/102/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2016 р.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кисельова В.К.

при секретарі Дзюба Г.І.

за участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 15 липня 2014 року по справі №523/4557/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся із заявою про перегляд заочного рішення від 15 липня 2014 року по справі №523/4557/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заява мотивована тим, що 21.04.2016 року відповідачем ОСОБА_2 отримано заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 15.07.2014 по справі № 523/4557/14-ц за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту.

Відповідач не брав участі у розгляді справі, при цьому не отримував ані позовної заяви, ані будь яких повідомлень про розгляд справи судом.

Про існування провадження по вказаній цивільній справі відповідач дізнався лише після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, після чого подав заяву про ознайомлення з матеріалами справи до Суворовського районного суду м. Одеси та видачі копії судового рішення.

В звязку з чим, відповідач жодного разу не брав участі у призначених судом судових засіданнях, він не зміг скористатися своїм правом подання заперечення проти позову, у нього була відсутня можливість надати пояснення, подати свої докази, у тому числі докази погашення кредиту та сплати відсотків і пені.

Крім того, відповідач посилається на те, що судом не встановлено загальну суму сплачених коштів відповідача на користь позивача, а також не встановлено складових загальної заборгованості перед позивачем а саме суму пені, суму процентів, суму залишку кредитних коштів.

Відповідач також посилається на те, що у розрахунках наданих банком відсутні отримання платежів за наступними квитанціями: № 69 від 11.03.2009 року на суму 350,00 доларів США, № 68 від 24.11.2009 року на суму 373, 36 доларів США, №85 від 25.11.2013 року на суму 300,00 доларів США, № 70 від 24.12.2009 року на суму 362, 42 доларів США.

В звязку з чим, не враховано платежів на суму 1385,78 доларів США.

В заяві відповідач також посилається на те, що відповідно до п. 1.3.1 Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 03.06.2008р. (далі-Договір) розмір процентної ставки за користування кредитними коштами протягом перших 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту становить 14 % річних.

Таким чином щомісячне нарахування процентів має відповідати такому критерію як

12 місяців на рік, або 365 (366 у високосному році ) днів на рік, а не 360 днів, як зазначено в розрахунку заборгованості.

На підставі викладеного, відповідач просить скасувати заочне рішення суду від 15 липня 2014 року по справі №523/4557/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та призначити справу у загальному порядку.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав подану заяву у повному обсязі.

Представники Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» в судове засідання не зявились, про розгляд справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Вивчивши матеріали справи, суд встановлені наступні обставини.

Так ухвалою суду від 11.04.2014р. було відкрито провадження по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та справу призначено до розгляду на 22 травня 2014р. о 12.40. (а.с. 46)

До призначення справи до розгляду судом встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, б. № 27, а ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, б. 4 «а».

Однак судове засідання 22 травня 2014р. розгляд справи судом не розпочався, у звязку з відсутністю повідомлень сторін про її розгляд, у звязку з чим, розгляд справи був перенесений на 15.07.2014р. о 14.30. (а.с. 47-48)

Про розгляд справи на 15.07.2014р. о 14.30 ОСОБА_3 була особисто повідомлена 30.05.2014р., що підтверджується судовим повідомленням. (а.с. 53)

ОСОБА_2 про розгляд справи повідомлявся за місцем його реєстрації м. Одеса, вул. Декабристів, б. № 27, однак судове повідомлення було повернуто з відміткою «за терміном зберігання».

Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі, а також фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Таким чином, суд вважає, що оскільки судова повістка була направлена за адресою реєстрації відповідача, проте він не звертався до поштового відділення за отриманням кореспонденції, а тому вважається повідомленим про розгляд справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Згідно поданої заяви представник позивача не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі.

В звязку з чим, суд мав право постановити заочне рішення по справі.

Відповідач також посилається на те, що у розрахунках наданих банком відсутні отримання платежів за наступними квитанціями: № 69 від 11.03.2009 року на суму 350,00 доларів США, № 68 від 24.11.2009 року на суму 373, 36 доларів США, №85 від 25.11.2013 року на суму 300,00 доларів США, № 70 від 24.12.2009 року на суму 362, 42 доларів США. В звязку з чим, не враховано платежів на суму 1385,78 доларів США. Однак дана інформація не відповідає дійсності, оскільки згідно розрахунку заборгованості, який є в матеріалах справи, вищевказані платежі були всі враховані. (а.с. 21-27)

В заяві відповідач також посилається на те, що відповідно до п. 1.3.1 Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 03.06.2008р. розмір процентної ставки за користування кредитними коштами протягом перших 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту становить 14 % річних.

Таким чином щомісячне нарахування процентів має відповідати такому критерію як

12 місяців на рік, або 365 (366 у високосному році ) днів на рік, а не 360 днів, як зазначено в розрахунку заборгованості.

В той же час, згідно п. 1.3.3. договору нарахування процентів за Договором здійснюється щомісяця, в останній робочий день поточного місяці за методом «факт/360», відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до ст. 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Таким чином, суд вважає, що порядок нарахування процентів був узгоджений сторонами, а тому є обовязковим до виконання.

Крім того, договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 03.06.2008р., або його певні пункти не були визнанні недійсними.

Всі інші обставини, на які посилається відповідач не є суттєвими та такими, що мають істотне значення для правильного вирішення справі.

У відповідності до ст. 232 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За вищевказаних обставин, суд вважає, що відсутні підстави для скасування заочного рішення по справі, оскільки докази, на які посилається відповідач не мають істотного значення для правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 208-209, 232 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

1. Заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 15 липня 2014 року по справі №523/4557/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без задоволення.

2. Розяснити ОСОБА_2 про право апеляційного оскарження заочного рішення від 15 липня 2014 року по справі №523/4557/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором до апеляційного суду Одеської області в загальному порядку у десятиденний строк з дати проголошення ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя