Справа № 442/2633/16 Головуючий у 1 інстанції: Хомик А.П.
Провадження № 22-ц/783/3515/16 Доповідач в 2-й інстанції: Зверхановська Л. Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Зверхановської Л.Д. суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: позивача ОСОБА_2, її представника - Кравця А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - Кравця Андрія Остаповича на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31 березня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

Оскарженою ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31 березня 2016 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2, від імені якого діє адвокат Кравець Андрій Остапович, до Уличнянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, третьої особи - Управління Держгеокадастру у Дрогобицькому районі, про визнання рішення незаконним та зобов'язання до вчинення дій.

Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_2 - Кравець Андрій Остапович.

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржена ухвала є незаконною. Вказує на те, що при здійсненні повноважень власника землі сільська рада не є суб'єктом владних повноважень у значенні терміну, в якому його вжито в п.1 ч.1 ст.17 КАС України, а рівноправним суб'єктом земельних відносин, дії якого спрямовані на реалізацію свого права розпоряджатися землею. Щоб за інших підстав - стосовно вільного вибору відповідачем як власником землі суб'єкта щодо надання йому певного права земельної ділянки в порядку, встановленому законом, але лише у випадку, коли відповідач не здійснював владних управлінських функцій, дозволяє розглянути справу у межах цивільного судочинства та слідує з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких власне звернувся позивач (дана позиція закріплена у постанові ВСУ від 09.04.2012 року № 21-291а11). Крім того, звертає увагу суду на те, що предметом спору між сторонами є спір про право власності на нерухоме майно, що відповідно до ст.15 ЦПК України розглядається в порядку цивільного судочинства, а отже суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо вирішення даного спору в порядку адміністративного судочинства.

Просить ухвалу суду скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, районний суд виходив з того, що позовна заява ОСОБА_2 не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства, оскільки позивач в обґрунтування заявлених вимог посилається на неправильність прийнятого відповідачем рішення про надання дозволу ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до положень ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Згідно із ст.ст.3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Перелік можливих способів захисту міститься в ст.16 ЦК України.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Згідно роз'яснень, викладених п.п. 2,3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 15 ЦПК). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 108 - 114 ЦПК).

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) (далі - КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12; далі - ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

За правилами адміністративного судочинства до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органами державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно й прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій. (п.п. 1, 7 ч. 1 ст. 3, ст. ст. 2, 17 КАС України)

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Згідно чинного законодавства для передачі земельної ділянки у користування зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у користування, за результатами розгляду яких визначені в статті 123 ЗК України органи приймають одне з відповідних рішень. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування чи у власність.

Отже, сільські, селищні, міські ради, приймаючи рішення про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, реалізують свої контрольні функції у сфері управлінської діяльності, тобто здійснюють владні управлінські функції, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду

Такий правовий висновок зроблений у постанові Верховного Суду України від 19.01.2016 року у справі №834/167/15-а, що відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

На підставі зазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції на законних підставах відмовив у відкритті провадження по справі.

Доводи, які викладені в апеляційній скарзі, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. ст. 303, 304, 312 ч.1 п.1, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегіясуддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - Кравця Андрія Остаповича відхилити.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: