Справа № 415/4357/15-ц
Провадження № 2/415/216/16
Р І Ш Е Н Н Я

03.03.16 року Лисичанський міський суд Луганської області

складі: головуючого - судді Бойко С.Л.

при секретарі Нестеренко С.М.

за участю: представника позивача ОСОБА_11, представника ВВД ФССНВ в м. Лисичанськ Луганської області Досєєвої Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Лисичанськ Луганської області про спонукання призначити та виплатити одноразову допомогу сім'ї загиблого у розмірі п'ятирічного заробітку загиблого,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3, яка діє і в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася до Лисичанського міського суду з повторною позовною заявою до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Лисичанськ Луганської області і просить зобов'язати здійснити призначити та виплатити одноразову допомогу на рідного сина загиблого ОСОБА_4 одноразову страхову допомогу як на сім'ю загиблого в розмірі п'ятирічного заробітку ОСОБА_5, загиблого ІНФОРМАЦІЯ_6. внаслідок нещасного випадку на ВП шахта «Привольнянська» ПАТ «Лисичанськвугілля». Причиною звернення до суду з даною повторною позовною заявою стала ухвала Лисичанського міського суду від 30.03.2015року у цивільній справі за заявою ОСОБА_6 про відновлення втраченого провадження у цивільній справі №415/1549/14-ц за позовомОСОБА_3 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Лисичанськ Луганської області про зобов'язання призначити та виплатити одноразову допомогу сім'ї загиблого у розмірі п'ятирічного заробітку загиблого. Даною ухвалою від 30.03.2015року судом у задоволені заяви ОСОБА_3 про відновлення втраченого провадження у цивільній справі №415/1549/14-ц було відмовлено на підставі того, що судовий розгляд у справі не було закінчено, оскільки зі змісту ст..ст.192,195 ЦПК України постановлення рішення не є закінченням розгляду справи, а тільки дослідженням доказів у ній.

Ухвалою Лисичанського міського суду від 05.08.2015року у справі за позовом ОСОБА_3 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Лисичанськ Луганської області про спонукання призначити та виплатити одноразову допомогу сім'ї загиблого у розмірі п'ятирічного заробітку загиблого позивачу було відмовлено у відкритті провадження по справі.

Ухвалою суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області ухвала Лисичанського міського суду від 05.08.2015року було скасовано і справу було повернуто до суду першої інстанції для вирішення питання у встановленому законом порядку.

Ухвалою Лисичанського міського суду від 18.01.2016 року було відкрито провадження по справі за позовом ОСОБА_3 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Лисичанськ Луганської області про спонукання призначити та виплатити одноразову допомогу сім'ї загиблого у розмірі п'ятирічного заробітку загиблого.

Позивач звернулася до суду з дійсним позовом і в його обґрунтування пояснила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з загиблим ОСОБА_5 з 25.10.1997 року по 2009 рік, який було розірвано у 2009 році за рішенням суду. Від цього шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4.

За особистою ініціативою ОСОБА_5 сплачував аліменти на утримання сина ОСОБА_4 Вважає, що на день смерті ОСОБА_5 неповнолітній ОСОБА_4 був членами його сім'ї, а тому вважає, що ОСОБА_4 має право на отримання як член сім'ї загиблого одноразової допомоги в розмірі п'ятирічного заробітку загиблого і тому просить суд зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити їй, як законному представнику неповнолітнього ОСОБА_4 страхову суму у розмірі п'ятирічного заробітку загиблого.

Вважає, предметом спору є вимоги її, як представника неповнолітнього сина, законним представник якого вона виступає, а тому предметом доказування є віднесення дитини до сім'ї батька.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_11 підтримав позовні вимоги позивача, надав аналогічні позовні заяві пояснення і просить позов задовольнити.

Представник відповідача, головний спеціаліст з юридичних питань Досєєва Ю.В. позовні вимоги не визнала і пояснила, що рішенням Лисичанського міського суду від 02.06.2014 року позов ОСОБА_4 в особі законного представника ОСОБА_3 до відділення виконавчої дирекції Фонду в м. Лисичанську про визнання дій протиправними і зобов'язання здійснення виплат у зв'язку зі смертю потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві, третя особа - ОСОБА_7 був задоволений частково. Лисичанський міський суд зобов'язав Відділення виконавчої дирекції Фонду в м. Лисичанську виплатити одноразову допомогу неповнолітньому сину ОСОБА_4 в розмірі п'ятирічної заробітної плати потерпілого, з урахуванням фактично сплачених сум, у визнанні дій відділення виконавчої дирекції протиправними було відмовлено. Лисичанський міський суд в своєму рішенні вказував, що 06 і 13 червня 2013 р. законний представник позивача звернулася до відповідача із заявою про отримання одноразової допомоги у разі смерті потерпілого. Постановою відповідача №№1208/2946/2946/2 від 20.06.2013р. позивачу в порушення діючого законодавства була призначена одноразова допомога в розмірі річної, а не п'ятирічної заробітної плати потерпілого. В заяві ОСОБА_3 просить призначити страхові виплати у зв'язку зі смертю годувальника ОСОБА_5, також в заяві зазначено, що до дня смерті перебував на його утриманні та має право на одержання страхових виплат син ОСОБА_4. Справа про страхові виплати формується у робочому органі виконавчої дирекції Фонду на підставі заяви потерпілого або осіб, які мають право на страхові виплати, за наявності усіх необхідних документів. Заяву про призначення страхових виплат у зв'язку зі смертю годувальника, ОСОБА_3 писала власноруч у відділенні виконавчої дирекції Фонду в м. Лисичанську 13.06.2013 року, де вказала адресу мешкання: АДРЕСА_1.Також надала довідку № 611 від 14.05.2013 року з КП «Єдиний розрахунковий центр» м. Сєвєродонецька про те, що вона мешкає в АДРЕСА_1 з сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. Згідно до поданої заяви на ім'я керівника підприємстві ВП «Шахта Привільнянська», аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 утримувалися із заробітної плати ОСОБА_5 з 01.07.2006 р. по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 р„ та перераховувались на ім'я ОСОБА_3 Цей факт підтверджується довідкою ВП «Шахта Привільнянська» № 24/480 від 14.03.2013р. Законом урегульований правовий режим майна, одержаного як аліментні виплати. Аліменти виплачуються на ім'я того з батьків, з ким проживає дитина. Вищевказані факти свідчать про те, що ОСОБА_4 мешкав зі своєю матір'ю ОСОБА_3 однією сім'єю в м. Сєвєродонецьк та одержував утримання від батька. На підставі діючого законодавства (ч.7 ст. 34 Закону) ОСОБА_4 (сину) була призначена одноразова допомога, як утриманцю, та щомісячна страхова виплата, що підтверджується постановами Відділення від 20.06.2013 року. В рішенні суду зазначено, що «За призначенням виплат після смерті ОСОБА_5 окрім законного представника позивача звернулася і була взята на облік також мати загиблого -ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року . 3-я особа - за виплатами не звертався і на облік не брався. Окрім того, 3-я особа пояснив, що позивач мешкав разом із батьком, це ж вбачається і з довідки голови вуличного комітету. ОСОБА_7 є рідним братом померлого, він приносив у відділення виконавчої дирекції Фонду в м. Лисичанську документи для призначення страхових виплат матері, так як вона на той час була дуже хвора. Зокрема, він надав довідку № 637 від 17.06.2013 р. з паспортної служби м. Лисичанська про те, що за адресою: АДРЕСА_2на момент смерті ОСОБА_5 з ним були зареєстровані та мешкали разом ОСОБА_8 (мати), ОСОБА_7 (брат), ОСОБА_9 (без родинних відносин.). Звертає увагу суду, що довідка голови вуличного комітету, затверджена Лисичанською міською радою, яка була надана 02.06.2014 року в судовому засіданні, суперечить довідці № 637 від 17.06.2013 р. виданої КП «Паспортна служба» Лисичанської міської ради. Коли у відділенні виконавчої дирекції Фонду в м. Лисичанську в червні 2013 року формувалась особова справа потерпілого ОСОБА_5 ніхто з перелічених осіб, які приймають участь у справі, не говорили про факт сумісного мешкання сина ОСОБА_4 та його батька ОСОБА_5, також не надавали ніяких підтверджуючих цей факт документів. За змістом ч.2 статті 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Ознаками сім'ї є: спільне проживання двох чи більше осіб: подружжя, батьків, дітей, сестер, діда, баби тощо, в одному помешканні; ведення спільного господарства, сімейний побут, єдиний кошторис; наявність між членами сім'ї взаємних прав і обов'язків; спільнота любові і солідарності, тощо. Претендувати на виплату одноразової допомоги в розмірі п'ятирічного заробітку на сім'ю могли лише члени родини з ким померлий ОСОБА_5 дійсно проживав та вів спільне господарство. Відповідно до ст.3 ч. 2 абз. З СК України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3був розірваний 02.07.2009 року, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу. Також вони були прописані та мешкали за різними адресами, це підтверджується довідкою № 637 від 17.06.2013 р. з паспортної служби м. Лисичанська та довідкою № 611 від 14.05.2013 р. КП «Єдиного розрахункового центру» м. Сєвєродонецька. На підставі документів, які є у матеріалах справи можна зробити висновок, що у батьків ОСОБА_4 були різні сім'ї, а він належав до сім'ї своєї матері. Так як дитина не може одразу належати до двох різних сімей. На підставі викладеного просить в позові відмовити.

Вислухавши представників сторін, дослідивши надані докази, суд прийшов до висновку, що позовну заяву слід задовольнити з таких підстав.

Судом визнано встановлено, що сторони з 25.10.1997 року по 2009 рік перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому у них народився син ОСОБА_4.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданного ВРАЦС м.Лисичанськ від 10.06.1998року 02.05.1998року народився ОСОБА_4, батьком якого є ОСОБА_5, мати - ОСОБА_3.

Шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 був розірваний 02.07.2009 року, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2, виданого на підставі актового запису 187 від 02.07.2009року.

Згідно до добровільно поданої ОСОБА_5 заяви на ім'я керівника підприємстві ВП «Шахта Привільнянська», аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 утримувалися із заробітної плати ОСОБА_5 з 01.07.2006 р. по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року та перераховувались на ім'я ОСОБА_3 Цей факт підтверджується довідкою ВП «Шахта Привільнянська» № 24/480 від 14.03.2013р. Внаслідок нещасного випадку, який стався на ВП шахта «Привольнянська» ПАТ «Лисичанськвугілля» під час виконання трудових обов'язків ОСОБА_5 було травмовано на виробництві і ІНФОРМАЦІЯ_3 року він помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 01.03.2013року серії НОМЕР_3, виданого на підставі актового запису про смерть №296.

Стаття 33 цього Закону визначила, що у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини першої статті 21 цього Закону) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті.

ОСОБА_4 було призначено щомісячну страхову виплату та одноразову страхову виплату у розмірі однорічного заробітку відповідно до ст. 34 ч.7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасним випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Ці обставини підтверджуються матеріалами справи.

За постановами відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м.Лисичанськ від 20.06.2013р. № 1208/2946/2946/1 неповнолітній син загиблого був взятий на облік як особа, яка має право на страхові виплати у разі смерті потерпілого та зареєстровано по ньому страховий випадок «втрата годувальника».

Відповідно до вищевказаної постанови також було взято на облік як особу, яка має право на страхові виплати у разі смерті потерпілого мати ОСОБА_5 -ОСОБА_8 та зареєстровано по ній страховий випадок «втрата годувальника».

Постановою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м.Лисичанськ від 20.06.2013р. № 1208/2946/2946/3 було призначено щомісячні страхові виплати особам, які мають на неї право у разі смерті потерпілого, а саме: ОСОБА_4- сину загиблого та матері загиблого - ОСОБА_8

Відповідно до постанови № 1208/2946/2946/2 від 20.06.2013 року про призначення одноразової допомоги особам, які мають на неї право у разі смерті потерпілого, ОСОБА_4 було призначено одноразову допомогу як утриманцю загиблого у розмірі 80569,80грн.

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла мати загиблого - ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4, виданого 08.07.2013року на підставі актового запису про смерть №834.

Згідно довідці з місця реєстрації та фактичного місця мешкання загиблого, на час відбуття нещасного випадку, наданою за підписом начальника ЛКП «Паспортна служба» за адресою АДРЕСА_2, разом з загиблим проживало його мати ОСОБА_8, ОСОБА_7 - брат загиблого, та ОСОБА_9 - без родинних відносин.

Відповідно до довідки №611 від 15.05.2013року ОСОБА_4 проживає разом з матірю ОСОБА_10 за адресою АДРЕСА_1

Представник відповідача в судовому засіданні посилалася на вказані довідки і просить прийти до висновку, що у батьків ОСОБА_4 були різні сім'ї, а він належав до сім'ї своєї матері. Так як дитина не може одразу належати до двох різних сімей, а тому права на отримання страхових виплат, передбачених ст.ст.28,33,34 «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасним випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не має.

Суд не може взяти до уваги дані доводи представника відповідача.

Представник відповідача залишила по за увагою обставину, що ОСОБА_3 звернулась до суду в інтересах неповнолітнього сина, який відповідно до ст.3 ч.2 СК належить до сім'ї свого померлого батька і тоді, коли спільно з ними не проживає. На час його смерті син загиблого був ще неповнолітнім.

На підставі наданих письмових доказів рішенням Лисичанського міського суду було відмовлено ОСОБА_3 у встановленні факту проживання ОСОБА_4 однією сім'єю з загиблим з посиланням на аб.3 ч.2 ст.3 СК України, відповідно до якої дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає і таким чином факт проживання неповнолітнього ОСОБА_4 разом із його загиблим батьком однією сім'ю не потребує встановленому у судовому порядку, оскільки вказана обставина прямо передбачена діючим законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного Кодексу України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Припинення спільного проживання дружини та чоловіка через їх розірвання шлюбу, а відповідно і припинення їх сім'ї, тягне за собою визначення ними місця проживання їх неповнолітньої дитини, яка через свій вік не може визначити його самостійно, тобто проживання дитини з батьком чи матір'ю зумовлено їх рішенням. Проте, за всіх ситуацій дитина залишається бути членом сім'ї своїх батьків, оскільки це є підтвердженням сили батьківського статусу, який дає право кожному з них - матері, батькові - зажадати повернення дитини.

Можливість набуття статусу члена сім'ї своїх батьків без спільного проживання з ними закон надає лише дитині, правовий статус якої згідно з п.1 ст.6 Сімейного кодексу України має особа до досягнення нею повноліття.

Згідно рішення Конституційного суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 діти є членами сім'ї незалежно від того, чи є це діти будь-кого з подружжя, спільні або усиновлені, народжені у шлюбі або поза шлюбом. З огляду на те, що син ОСОБА_4 перебував на утриманні загиблого, саме ця підстава є визначальною для призначення йому частини від одноразової допомоги.

Статтею 34. ч.7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасним випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання розмір одноразової допомоги його сім'ї повинен бути не меншим за п'ятирічну заробітну плату потерпілого і, крім того, не меншим за однорічний заробіток потерпілого на кожну особу, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого.

Як вбачається з матеріалів справи до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м.Лисичанськ з заявою про виплату одноразової допомоги у розмірі не менш п'ятирічного заробітку як члену сім'ї загиблого - ОСОБА_7, брат загиблого, не звертався. Таким чином він не скористався своїм правом на отримання частки одноразової допомоги як члену сім'ї загиблого.

Право неповнолітнього ОСОБА_4 на отримання одноразової допомоги у розмірі не менш п'ятирічного заробітку як члену сім'ї загиблого не може бути поставлено в залежність від того, що ОСОБА_3, як законний представник, не зверталася до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м.Лисичанськ з заявою про виплату вищевказаної одноразової допомоги.

Таким чином, призначення та виплати одноразової допомоги члену сім'ї загиблого ОСОБА_5 у розмірі не менш за п'ятирічну заробітну плату - неповнолітньому сину ОСОБА_4 суд визнає, що останній має право на отримання цієї соціальної виплати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,60 ЦПК України, рішенням Конституційного суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99, ст.3 Сімейного Кодексу України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасним випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», суд

в и р і ш и в:

Позовні вимог ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Лисичанськ Луганської області про спонукання призначити та виплатити одноразову допомогу сім'ї загиблого у розмірі п'ятирічного заробітку загиблого задовольнити.

Зобов'язати відділення виконавчої дирекції Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Лисичанськ Луганської області призначити та виплатити на рідного сина загиблого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 одноразову страхову допомогу як на сім'ю загиблого в розмірі п'ятирічного заробітку загиблого ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 р.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Лисичанський суд шляхом подачі в 10-денний строк заяви про апеляційне оскарження.

Суддя - головуючий: С.Л.Бойко