Справа № 636 / 2600 / 16-ц
2 / 636 / 1526 / 2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2016 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Ковригіна О.С.

при секретарі Фатєєвої С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мосьпанівської сільської ради Чугуївського району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Мосьпанівської сільської ради Чугуївського району Харківської області, в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 5,8756 га, кадастровий №:01:000:0238, розташовану на території Мосьпанівської сільської ради Чугуївського району Харківської області, КСП «Україна» з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в порядку спадкування за законом після померлої 04 січня 2006 року ОСОБА_2.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 04.01.2006 померла ОСОБА_2. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 5,8756 гектарів. За життя ОСОБА_2заповіт не склала. Таким чином, спадкування після її смерті відбувалося за законом. ОСОБА_2 приходиться позивачу двоюрідною бабусею. Починаючи з листопада 2001 року він проживав разом з нею, вони вели спільне господарство, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки.Коли вона хворіла позивач купляв їй ліки, допомагав їй відвідувати лікарню, готував їжу, піклувалася про неї до самої смерті та здійснив її поховання. Таким чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, проживали однією сімєю починаючи з листопада 2001 року по день смерті останньої 04.01.2006. Позивач прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2, так як на момент відкриття спадщини постійно проживав разом з нею. Тому у встановлений законом термін заяви до державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 не подавав. Через необхідність встановлення факту проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем однією сімєю не менше пяти років до часу відкриття спадщини та визнання його спадкоємцем четвертої черги в порядку спадкування за законом позивач позбавлений можливості нотаріально оформити свої спадкові права, тому вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України, цивільне право позивача підлягає захисту судом шляхом визнання за ним права власності на вказане спадкове майно.

Позивач в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав, та просив суд позов задовольнити (а.с. 16).

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с. 17).

Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності не з'явившихся осіб за наявними доказами справи.

Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

04.01.2006 померла ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ №049929 (а.с. 7).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 5,8756 гектарів у межах згідно з планом, кадастровий №:01:000:0238, розташованої на території Мосьпанівської сільської ради, КСП «Україна», призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №213328, виданого на підставі розпорядження голови Чугуївської райдержадміністрації від 20 липня 2004 року №317 (а.с. 8).

На випадок своєї смерті ОСОБА_2ніякого розпорядження не залишила.

Відповідно до ч.2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали однією сімєю не менше пяти років до часу відкриття спадщини. Кваліфікуючою ознакою віднесення осіб до четвертої черги спадкоємців є їхнє проживання однією сімєю зі спадкодавцем.

Згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Головною ознакою проживання спадкоємця однією сім'єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Такими особами можуть бути й інші родичі спадкодавця, причому ними можуть також особи однієї статі зі спадкодавцем, або особи, які взагалі не пов'язані спорідненням зі спадкодавцем.

ОСОБА_2 приходиться позивачу двоюрідною бабусею. Починаючи з листопада 2001 року він проживав разом з нею, вони вели спільне господарство, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки,піклувався про неї до самої смерті та здійснив її поховання, що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Мосьпанівської сільської ради від 12.01.2006 №21 (а.с. 9).

Таким чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, проживали однією сімєю починаючи з листопада 2001 року по день смерті останньої 04.01.2006.

Позивач фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2, так як на момент відкриття спадщини постійно проживав разом з нею за адресою: вул. Леніна, 24, с. Мосьпанове, Чугуївського району Харківської області, до державної нотаріальної контори не звертався, однак і про відмову від спадщини не заявляв.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємців за законом 1-3 черг, які прийняли спадщину немає.

Через необхідність встановлення факту проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем однією сімєю не менше пяти років до часу відкриття спадщини та визнання його спадкоємцем четвертої черги в порядку спадкування за законом Позивач позбавлений можливості нотаріально оформити свої спадкові права, тому вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України, цивільне право Позивача підлягає захисту судом шляхом визнання за ним права власності на вказане спадкове майно.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

На підставі викладеного, керуючись: ст.ст. 1217, 1218, 1220, 1222, 1261, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 60, 169, 209, 213, 214, 215, 223 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Мосьпанівської сільської ради Чугуївського району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на земельну ділянку площею 5,8756 гектарів у межах згідно з планом, кадастровий №:01:000:0238, розташовану на території Мосьпанівської сільської ради, КСП «Україна», призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №213328, виданого на підставі розпорядження голови Чугуївської райдержадміністрації від 20 липня 2004 року №317, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, яка померла 04.01.2006 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Суддя