АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопад 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого судді - Слободянюк С.В.,

суддів - Лапчевської О.Ф., Кравець В.А.

при секретарі - Синявського Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 16 червня 2016 року про відмову у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» про роз'яснення рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24 лютого 2010 року у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Морський транспортний банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24 лютого 2010 року задоволено позов ВАТ «Морський транспортний банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Морський транспортний банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 195661,32 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 09 листопада 2009 року становить 1563920 (один мільйон п'ятсот шістдесят три тисячі дев'ятсот двадцять) гривень 93 копійки, та 108453 (сто вісім тисяч чотириста п'ятдесят три) гривні 30 копійок, а всього 1672374 (один мільйон шістсот сімдесят дві тисячі триста сімдесят чотири) гривні 23 копійки».

17 травня 2016 року правонаступник ВАТ «Морський транспортний банк» - ПАТ «Марфін Банк» звернувся до суду з заявою про роз'яснення . заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 24 лютого 2010 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16 червня 2016 року відмовлено в задоволені заяви ПАТ «Марфін Банк» про роз'яснення заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24 лютого 2010 року.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою ПАТ «Марфін Банк», подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали, постановлення нової ухвали про роз'яснення рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24 лютого 2010 року.

В судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.134, 135).

Відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторони, належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку про відхилення скарги з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24 лютого 2010 року задоволено позов ВАТ «Морський транспортний банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Морський транспортний банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 195661,32 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 09 листопада 2009 року становить 1 563 920 гривень 93 копійки, та 108 453 гривні 30 копійок, а всього 1 672 374 гривні 23 копійки (а.с.88).

В заяві про роз'яснення рішення суду представник ПАТ «Марфін Банк» просив роз'яснити щодо порядку виконання рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 24 лютого 2010 року, зазначав, що сума заборгованості за яким була розрахована в іноземній валюті (доларах США), ухвалене судом рішення стягнення боргу в іноземній валюті у визначеному судом еквіваленті цієї валюти у гривнях, відповідно до встановленого офіційного курсу цієї валюти до гривні на конкретний день винесення судом рішення, при цьому, поновлення порушених прав та законних інтересів позивача (стягувача) є отриманням ним боргу в тій грошовій одиниці, яка визначена умовами договору та яка відображена у судовому рішенні, однак рішення суду до цього часу боржником не виконано, заборгованість за договором не сплачена.

Вимогами ст.221 ЦПК України передбачено, що якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту. Подання заяви про роз'яснення рішення суду допускається, якщо воно ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання.

Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року, відповідно до ст. 221 ЦПК роз'яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення. А є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз'яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до виконання.

Відповідно до ст.34 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення є незрозумілою, державний виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення відповідного рішення.

Подання заяви про роз'яснення рішення суду допускається, якщо воно не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред'явлено до примусового виконання.

Дана норма передбачає підстави для роз'яснення судового рішення в судовому засіданні. Отже, роз'яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.

Роз'яснення судового рішення можливе тоді, коли воно нечітке за змістом, є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання. Тобто, це стосується випадків, коли судом недотримані вимоги ясності, визначеності рішення. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання.

ВАТ «Морський транспортний банк» пред'явило позов до ОСОБА_2 з вимогою стягнути заборгованість за кредитним договором №00498/КК від 17 липня 2008 року у розмірі 195661,32 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 09 листопада 2009 року становить 1563920 гривень 93 копійки, та 108453 гривні 30 копійок, а всього 1672374 гривні 23 копійки, (а.с.3-6).

Виходячи з резолютивної часини рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24 лютого 2010 року, судом присуджено стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №00498/ЯК від 17 липня 2008 року у розмірі 19 5661,32 доларів США , що за курсом Національного банку України станом на 09 листопада 2009 року становить 1563920 гривень 93 копійки, та 108453 гривні 30 копійок, а всього 1672374 гривні 23 копійки, (а.с.88-89)

Згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання.

У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Примусове виконання судових рішень здійснюється в порядку визначеному Законом України «Про виконавче провадження», яким визначено способи та межі повноважень державної виконавчої служби, спрямованих на примусове виконання рішень судів.

Виходячи зі змісту поданої представником позивача заяви про роз'яснення рішення суду, позивач фактично просить вирішити питання, які стосуються способу та порядку виконання рішення суду, що має вирішуватись в порядку, передбаченому Розділом VI Цивільного процесуального кодексу України «Процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб».

Виходячи з викладеного, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для надання роз'яснення судового рішення, оскільки позивач просить роз'яснити ті питання, які вирішувались судом під час ухвалення рішення, а саме застосування судом правових норм, які підлягали застосуванню до спірних правовідносин, та роз'яснити висновки суду в частині висловленої правової позиції суду щодо задоволення позовних вимог, які носять майновий характер, про що судом надана оцінка в мотивувальній частині судового рішення.

Подаючи заяву про роз'яснення рішення суду, Банк фактично просить роз'яснити виконання рішення суду, а не роз'яснення самого рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін, яка постановлена з дотриманням норм процесуального права. Доводи скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312, 313 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 16 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: