У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді: - Ковальчук Н.М.,

суддів - Григоренка М.П., Хилевич С.В.,

секретар судового засідання - Пиляй І.С.,

з участю: позивачки - ОСОБА_2,

представника позивачки - ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

представника відповідача - ОСОБА_5,

представника третьої особи ДП «Рівненський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» Панасюк Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 01 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи: Дубенська міська рада Рівненської області, Управління Держгеокадастру у Дубенському районі Рівненської області, Державне підприємство «Рівненський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», про визнання недійсними та скасування державних актів на право власності на земельну ділянку,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 01 квітня 2016 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Вважаючи рішення суду незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене із порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі пояснює, що відповідачем по справі порушуються межі її земельної ділянки, шляхом зведення останнім капітальних будівель на межі та частково на її ділянці. Додає, що меж суміжних земельних ділянок вона не погоджувала і не підписувала з цього приводу жодних документів. Наголошує, що рішенням Дубенської міськради від 15 грудня 2010 року №90 ОСОБА_4 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки у власність, а рішенням Дубенської міськради від 24 лютого 2012 року №1168 затверджений вищевказаний проект та виданий державний акт на право власності на вказану земельну ділянку серії ЯМ№825853 від 9 липня 2012 року, при чому дозвіл ОСОБА_4 видавався після того, як був виписаний державний акт на її земельну ділянку з помилками в площі та в розмірах сторін ділянки, а тому відповідно з помилками була виготовлена технічна документація з землеустрою на земельну ділянку відповідача, зокрема, межі його земельної ділянки частково накладаються на межі її земельної ділянки, виділеної ще в 1963 році. Вказує на порушення місцевим судом процесуальних норм у зв'язку з безпідставним

__________________________________________________________________________Справа № 559/3136/15-ц Головуючий в суді І інстанції - Лопухович А.О.

Провадження № 22-ц 787/959/2016 Суддя-доповідач - Ковальчук Н.М.

застосуванням норм, що регулюють позовну давність, оскільки вважає, що про порушення свого права дізналась в квітні 2014 року - після отримання відповіді Дубенської міської ради від 23.04.2014.р. Зазначає, що суд не дав належної оцінки даному документу, адже в ньому чітко зазначено про допущення помилки при виготовленні технічної документації. З наведених підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, беручи до уваги пояснення учасників процесу, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що сторони по справі є суміжними землекористувачами.

Рішенням Дубенської міської ради від 29 червня 1999 року №229 позивачці ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку по АДРЕСА_1 у розмірі 0,09 га для обслуговування житлового будинку (а.с.63,64).

На підставі цього рішення 10 червня 2010 року виготовлений Державний акт серії НОМЕР_1 на право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,0900 га (а.с.8,57-58). Як видно з цього Державного акту земельна ділянка ОСОБА_2 не межує із земельною ділянкою відповідача.

Відповідачу ОСОБА_4 належить земельна ділянка площею 0,0584 га, яка розташована в АДРЕСА_2 на підставі Державного акту серії НОМЕР_2, виданого відповідно до рішенням Дубенської міської ради № 1168 від 24.02.2012 року. Відповідно до даного Державного акту земельна ділянка ОСОБА_4 межує з ділянкою позивачки по лінії В-Г довжиною 20,95 м.(а.с.36).

Звертаючись до суду із позовом про визнання недійсним та скасування Державного акту серії НОМЕР_1, виготовленого на її земельну ділянку, ОСОБА_2 зазначала, що він є недійсним з тих підстав, що конфігурація земельної ділянки, зазначена в акті, не відповідає генеральному плану земельної ділянки, складеному 20.05.1963 року, а також не відповідає технічній документації по складанню державного акту, затвердженого рішенням Дубенської міської ради № 110 від 15.12.2010 року, де вказано, що документація затверджена на земельну ділянку 0,0948 га. Оскільки в її Державнову акті допущена така помилка, то, відповідно, з помилками була виготовлена технічна документація з землеустрою на земельну ділянку відповідача та виданий йому недійсний державний акт серії НОМЕР_2, відповідно до якого земельна ділянка ОСОБА_4 накладається на її земельну ділянку.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вірно пославшись на вимоги земельного законодавства та виходив із того, що позивачці передано у власність відповідно до рішення міської ради 0,09 га земельної діялянки, а Державний акт на право власності на земельну ділянку є правовстановлюючим документом, який видається на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування, тому вимога про скасування державних актів на право приватної власності на земельні ділянки є похідною і залежить від доведеності незаконності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого видані оспорювані державні акти.

На підтвердження даного висновку в рішенні суду містяться необхідні мотиви обґрунтування, з якими погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ч. 1 ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акту, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (ч. 1 ст. 155 ЗК України).

Судом достовірно встановлено, що міська рада рішенням № 229 від 29 червня 1999 року у приватну власність позивачці виділила 0,09 га земельної діяллянки для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1

Посилання в позовній заяві та в доводах апеляційної скарги на те, що її земельна ділянка відповідно до державного акту повинна становити 0.0948 га, не підтверджені жодними доказами.

Рішення міської рада № 229 від 29 червня 1999 року є чинним, ніким не оскаржено та не вносилась до нього змін.

Так само жодними доказами не доведені позовні вимоги про те, що передачею у приватну власність земельної діялнки відповідачу права позивачки порушені.

Статтею 37 Закону України «Про державний земельний кадастр» передбачено, що у разі виявлення фізичною або юридичною особою у витязі, довідці з Державного земельного кадастру, викопіюванні з картографічних матеріалів Державного земельного кадастру технічної помилки (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), допущеної органом, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, заінтересована особа письмово повідомляє про це центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, який перевіряє відповідність відомостей Державного земельного кадастру інформації, що міститься в документах, які стали підставою для внесення цих відомостей. Якщо факт невідповідності підтверджено, орган, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, безоплатно виправляє допущену помилку в день надходження повідомлення та не пізніше наступного дня повідомляє про це заінтересованих осіб. У разі виявлення технічної помилки, допущеної в записах Державного земельного кадастру органом, що здійснює його ведення, зазначений орган у п'ятиденний строк письмово повідомляє про це заінтересовану особу. Виправлення технічних помилок, допущених у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок наявності технічних помилок у документах, на підставі яких були внесені такі відомості, здійснюється після виправлення помилок у зазначених документах. Виправлення інших помилок, допущених у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок помилки у документації із землеустрою, оцінки земель, здійснюється після внесення змін до такої документації. Виправлення помилок у відомостях про земельну ділянку може здійснюватися також на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) або матеріалів інвентаризації земель чи рішення суду. Інформація про виправлення технічних помилок не пізніше наступного дня з дня їх виправлення надається в письмовій формі власникам та користувачам земельних ділянок, а також третім особам, чиїх інтересів стосувалося виправлення помилок.Якщо при незмінних розмірах та загальної конфігурації земельної ділянки фактична площа не відповідає площі зазначеній в Державному акті, що може обґрунтовуватися помилкою в обчисленні площі, зазначеної в Державному акті, органом, що прийняв рішення про передачу земельної ділянки у власність приймається рішення про уточнення площі. В такому випадку це рішення долучається до технічної документації і замовнику на підставі тієї ж документації видається новий Державний акт.

У зв'язку з наведеним колегія суддів відхиляє відповідні посилання апеляційної скарги та підтримує висновок місцевого суду про безпідставність позовних вимог.

В апеляційній скарзі позивачка зазначає, що про порушення свого права дізналась в квітні 2014 року - після отримання відповіді Дубенської міської ради від 23.04.2014р., проте в самому позові вказує про те, що 10 червня 2010 року був оформлений державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданий на її прізвище, площею 0,0900 га, з яким вона не погодилась. Окрім цього, ОСОБА_2 23 листопада 2009 року підписала акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, своїм підписом засвідчила, що межові знаки їй пред"явлені, передані на зберігання, розміри та місцезнаходження земельної діялнки показані на абрисі та на плані, що додається.(а.с.65).

Підставою відмови у задоволенні позову судом першої інстанції став не пропуск строку позовної давності, а безпідставність та недоведеність позовних вимог, і такий висновок місцевого суду є вірним.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що у випадку пропуску без поважної причини строку для звернення з позовом, суд зазначає про відмову у позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою ним до ухвалення рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього (абз. 3 п.11.).

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 01 квітня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий суддя Ковальчук Н.М.

Судді : Григоренко М.П.

Хилевич С.В.