Номер провадження: 22-ц/785/447/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Колесніков Г. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Колеснікова Г.Я.,

суддів Ващенко Л.Г., Плавич Н.Д.,

при секретарі Коноваленко Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2015 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСоцбанк» до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про звернення стягнення на предмет іпотеки

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року банк звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що 08 червня 2006 року між акціонерним комерційним банком «ХФБ ОСОБА_6 Україна», останнім правонаступником якого ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_3 за згодою ОСОБА_4, був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав їй кредит у розмірі 785 500 доларів США, а остання, зобовязалася до 08 червня 2031р. повернути кредит, зі сплатою відсотків, комісійних та інших платежів та у разі невиконання або неналежного виконання умов договору сплатити штрафні санкції, встановлені договором.

У той же день, з метою забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору, між банком та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, предметом якого є нерухоме майно нежила будівля торговельного павільону з офісними приміщеннями, загальною площею 466,4 кв.м., яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 13-А, який надежить останній на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Відповідно до звіту про незалежну оцінку зазначеного майна, ринкова вартість обєкта оцінки (предмета іпотеки) станом на 10 березня 2015 року складає 9 150 000 грн. без ПДВ.

Посилаючись на те, що ОСОБА_3 належним чином свої зобовязання по договору кредиту не виконувала, внаслідок чого станом на 27 квітня 2015 року у неї виникла заборгованість у розмірі 641 063,58 доларів США, що за курсом НБУ станом на 27 квітня 2015 року становить 14 623 675,60 грн., яка складається із:

-заборгованості за кредитом 599 757,69 доларів США, що за курсом НБУ станом на 27 квітня 2015 року становить 13 465 537,75 грн.;

-заборгованості по відсоткам за користування кредитом 41 305,89 доларів США, що за курсом НБУ станом на 27 квітня 2015 року становить 927 384,48 грн.;

-пені за несвоєчасне повернення кредиту 73 811,06 грн.;

-пені за несвоєчасне повернення відсотків 156 942, 32 грн.,

позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки нежилу будівлю торговельного павільону з офісними приміщеннями, загальною площею 466,4 кв.м., яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 13-А (т. 1 а.с. 3-13).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10 лисопада 2015 року позовні вимоги задоволено.

В рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ «Укрсоцбанк» за кредитним договором від 08 червня 2006 року № 206-PBD в розмірі ринкової вартості предмета іпотеки у сумі 9 150 000,00 грн. без ПДВ, звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 08 червня 2006 року, зареєстрованим в реєстрі за № 7856, шляхом набуття права власності іпотекодержателем ПАТ «Укрсоцбанк» на предмет іпотеки нежилу будівлю торговельного павільйону з офісними приміщеннями, загальною площею 466,4 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 13-А.

Визнано право власності ПАТ «Укрсоцбанк» на нежилу будівлю торговельного павільйону з офісними приміщеннями, загальною площею 466,4 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 13-А.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3654,00 грн. (т.2 а.с. 117-127).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовної заяви відмовити, посилаючись на порушення судом лише норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників цивільного процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Спірні правовідносини врегульовані параграфом 1, 2 глави 71 ЦК України.

За кредитним договором банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України).

Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства (ст. 526 ЦК України).

Виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції правильно визначився зі спірними правовідносинами, виходячи з дії договорів, укладених між сторонами, в яких обумовлені права та обовязки сторін та відповідальність сторін за невиконання чи неналежне виконання сторонами зобовязань, взятих на себе умовами договорів та нормами матеріального права, що такі регулюють, обґрунтовано вважав доведеною загальну заборгованість за кредитом та дійшов висновку на підставі ст. 589 ЦК України, ч. 1 ст. 33, ст.ст. 38-39 Закону України «Про іпотеку» про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що рішення суду першої інстанції не відповідає положенням ст. 213 ЦПК України, проте в апеляційній скарзі не наведено, в чому саме виявляється така невідповідність, що обумовлює її безпідставність та необгрунтованість, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки воно спростовуються наступним.

Судом встановлено, що 08 червня 2006 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 за згодою ОСОБА_4, був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав їй кредит у розмірі 785 500 доларів США, а остання, зобовязалася до 08 червня 2031р. (а.с. 15-19).

Умовами Кредитного договору, з урахуванням внесених змін до нього, визначено, що кредит був наданий з метою рефінансування кредиту згідно договору № СМ-500/019/2005 від 27 вересня 2005 року, укладеного чоловіком позичальника ОСОБА_4 з АКБ «Райффайзенбанк Україна», фінансування витрат на будівництво будинку, що знаходиться за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, «Золоті ключі», вул. Горіхова, 3, земельна ділянка № 12, та на придбання автомобілю.

Відповідно до п. 4.2. Кредитного договору Позичальник сплачує відсотки за кредит по річній ставці, розрахованій ОСОБА_8, яка, в свою чергу, складається з (І) ОСОБА_8 6.8 (шість цілих вісім десятих) % та (ІІ) ставки LIBOR для періоду 1 (один) місяць.

Відповідно до п. 8.1. Кредитного договору в забезпечення своїх зобовязань по Договору Позичальник надає, а ОСОБА_6 отримує Іпотеку Будівлі, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога 13-А, у формі та за змістом, прийнятними для ОСОБА_8.

На забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору, 08 червня 2006 року між банком та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, предметом якого є нерухоме майно нежила будівля торговельного павільону з офісними приміщеннями, загальною площею 466,4 кв.м., яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 13-А, який надежить останній на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Відповідно до звіту про незалежну оцінку зазначеного майна, виконаного субєктом оціночної діяльності ПП «Енергомакс» оцінювачем ОСОБА_9, ринкова вартість обєкта оцінки (Предмета іпотеки) станом на 10 березня 2015 року складає 9 150 000 грн. без ПДВ. (т.1 а.с. 75-87).

У звязку з неналежним виконанням зобовязань за кредитним договором у ОСОБА_3 станом на 27 квітня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 14 623 675,60 грн., яка складається із:

-заборгованості за кредитом 599 757,69 доларів США, що за курсом НБУ станом на 27 квітня 2015 року становить 13 465 537,75 грн.;

-заборгованості по відсоткам за користування кредитом 41 305,89 доларів США, що за курсом НБУ станом на 27 квітня 2015 року становить 927 384,48 грн.;

-пені за несвоєчасне повернення кредиту 73 811,06 грн.;

-пені за несвоєчасне повернення відсотків 156 942, 32 грн.,

що підтверджується підтверджується розрахунком заборгованості доданим до матеріалів справи (т. 1 а.с.124-129).

Згідно ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до п. 4.1. (Права) Договору іпотеки ОСОБА_6 на свій вибір, у будь-який час в день або після настання Випадку ОСОБА_6 з урахуванням обмежень, встановлених чинним законодавством, матиме право здійснювати будь-які дії, які ОСОБА_6 розумно буде вважати необхідними для захисту інтересів ОСОБА_8, зокрема, але не обмежуючись, звернути стягнення на Предмет іпотеки.

Згідно п.п. 5.4.1. Кредитного договору у разі звернення стягнення на Предмет іпотеки ОСОБА_6 має право вільно та на власний розсуд обирати методи реалізації Предмета Іпотеки. Відповідно до п.п. 5.4.4. Кредитного договору якщо продаж або інша реалізація Предмета іпотеки чи його частини не відбувається з будь-якої причини, ОСОБА_6 матиме право, на власний розсуд, залишити за собою Предмет іпотеки (чи його частину) за ціною, що є найменше з: 75% вартості, визначеної незалежним оцінювачем, обраним ОСОБА_8, або розміру несплаченого Забезпеченого Зобовязання, і у цьому випадку право власності на Предмет іпотеки переходить до ОСОБА_8 згідно з відповідним рішенням ОСОБА_8 на підставі цього Договору Іпотеки.

В порядку ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду.

Відповідно до п. 4.2. (Засоби правового захисту) Договору іпотеки при настанні Випадку ОСОБА_6 надає Іпотекодавцю повідомлення про невиконання з вимогою виправити порушення протягом періоду, зазначеного в такій вимозі. Якщо протягом зазначеного періоду Іпотекодавець не виправить порушення та не виконає розпорядження ОСОБА_8, визначені у повідомленні, ОСОБА_6 має право звернути стягнення на Предмет іпотеки, що узгоджується з положеннями Договору іпотеки та законодавству.

07 квітня 2015 р. ОСОБА_6 звернувся до ОСОБА_3 (Іпотекодавця) із вимогами про усунення порушень основного зобовязання від 06 квітня 2015р., у яких було зазначено, що у разі неможливості дострокового погашення в повному обсязі кредиту, нарахованих відсотків та штрафних санкцій ПАТ «Укрсоцбанк» вимагає передати йому право власності на Предмет іпотеки. Також Іпотекодавця було попереджено, що у разі невиконання вказаної вимоги, позивач зверне стягнення в судовому порядку на майно, що передано в іпотеку на підставі Договору іпотеки.

З Договору іпотеки випливає право Іпотекодержателя звернути стягнення на Предмет іпотеки на підставі рішення суду та передбачено можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань.

Згідно із ч. 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

Відповідно до наявного в матеріалах справи звіту про незалежну оцінку майна, що перебуває в іпотеці в ПАТ «Укрсоцбанк» на підставі договору іпотеки, а саме: нежила будівля торговельного павільйону з офісними приміщеннями, загальною площею 466,4 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, буд 13-А, виконаного субєктом оціночної діяльності приватним підприємством «Енергомакс» (оцінювач ОСОБА_9В.), ринкова вартість обєкта оцінки (Предмета іпотеки) складає 9 150 000 гривень без ПДВ (т.1 а.с. 220-250).

Судом встановлено, що у гривневому еквіваленті заборгованість відповідача перед позивачем за Кредитним договором станом на 27 квітня 2015 року складає усього 14 623 675,60 грн., що складається із: 13 465 537,75 грн., що за курсом Національного банку України станом на 27 квітня 2015 року становить 599 757,69 доларів США, сума заборгованості за кредитом; 927 384,48 грн., що за курсом Національного банку України станом на 27 квітня 2015 року становить 41 305,89 доларів США, сума заборгованості за відсотками за користування кредитом; 73 811,06 грн. сума пені за несвоєчасне повернення кредиту; 156 942,32 грн. сума пені за несвоєчасне повернення відсотків за користування кредитом, що відповідає розрахунку, наданому позивачем.

Таким чином, станом на 27 квітня 2015 року заборгованість відповідача перед ПАТ «Укрсоцбанк» за Кредитним договором (у сумі 14 623 675,60 грн.) перевищує вартість Предмету іпотеки (9 150 000 грн. без ПДВ).

Тому суд першої інстанції правильно дійшов до висновку про задоволення вимог ПАТ «Укрсоцбанк» за Кредитним договором за рахунок Предмета іпотеки лише частково в розмірі ринкової вартості Предмета іпотеки на суму 9 150 000 грн. (без ПДВ), що визначена на підставі оцінки Предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

Інші доводи апеляційної скарги щодо несправедливого розгляду справи судом першої інстанції, посилаючись на те, що не було проведено попереднього судового засідання, не зясував, чи не бажають сторони укласти мирову угоду, та залишив без вирішення клопотання про оголошення перерви у розгляді справи, колегія суддів до уваги неприймає, оскільки зазначене спростовується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 7 ст.130 ЦПК України попереднє судове засідання не є обов'язковим. Питання про необхідність його проведення вирішується суддею під час відкриття провадження у справі.

З матеріалів справи вбачається, що представник апелянтів під час розгляду справи у суді першої інстанції своїм правом не скористався та не подавав заперечення на позов, не надав жодних доказів, що могли б підтверджувати вжиття ним заходів для врегулювання даного спору, погашення наявної заборгованості перед ОСОБА_8.

Колелія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги безпідставними та необгрунтованими та жодних порушень норм процесуального права з цього питання з боку суду першої інстанції відсутні.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з ддерженням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

При таких обставинах колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції повно досліджені обставини справи, правильно застосовані норми матеріального права.

Враховуючи, що суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, підстав для скасування рішення не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч. 1 ст. 307, ч.1 ст. 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_10