Дата документу 01.03.2016
Справа № 320/5628/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді - Ніколової І.С.

при секретарі Колесніковій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, КП «Житломасив» ММР ЗО про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та, з урахуванням уточнень, просить визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

У позовній заяві вказує, що проживає разом зі своєю сімєю за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Казарцева, б. 6, кв.14. Квартира не приватизована, договір найму квартири оформлено на мати позивача - ОСОБА_6, яка померла 27.05.2015 р., однак всі витрати повязані з виконанням вказаного договору найму здійснював позивач. На даний час за вказаною адресою прописані і відповідачі ОСОБА_7, ОСОБА_8, але з 2000 року вони фактично там не проживають, їх речей у будинку не має, їх місце проживання на даний час позивачу невідоме.

Позивач зазначає, що він звернувся до обслуговуючої організації з проханням укласти договір на надання послуг з утримання будинку, однак отримав відмову, оскільки для укладання такого договору необхідна згода усіх зареєстрованих осіб, в добровільному та досудовому порядку врегулювання спору не виявляється можливим, тому він просить суд визнати відповідно до ст. 72 ЖК УРСР відповідачів такими, що втратили право користування кв.14, б. 6 по вул. Казарцева в м. Мелітополь, Запорізької області.

Зацікавлені особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, КП «Житломасив» ММР ЗО заявами просять розглянути справу за їх відсутності, не заперечують проти задоволення позову.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав, пояснив, що квартиру 14, б. 6 по вул. Казарцева в м. Мелітополь, Запорізької області отримала його бабуся, позивач проживає у ній з народження, з 1968 року, разом з бабусею, дідом та матірю. У 1970 році народилась сестра позивача відповідачка ОСОБА_7 та також проживала у зазначеній квартирі до одруження - 1990 року, у 1990 році у неї народився син - відповідач ОСОБА_8, після цього відповідачі неодноразово переїздили, та на даний час, на скільки йому відомо, відповідачі проживають у б. 105 по вул. Тельмана у м. Мелітополь. До 2000 року відповідачі періодично зявлялись у квартирі, ключів від дверей у них не було, але оскільки двері не зачиняли, то вони мали вільний доступ до квартири та коли зявлялись, проживали у одній з трьох кімнат. Після 2000 року відповідачі у квартирі майже не зявлялись, інколи приходив у гості ОСОБА_3, незадовго до смерті матері кілька разів приходила і ОСОБА_9 Комунальні послуги сплачував позивач разом з померлою ОСОБА_6, також ними без участі відповідачів було вставлено нові вікна та двері. У 2015 році ОСОБА_8 просив дозволити йому проживати у квартирі, але позивач висунув вимоги стосовно того, щоб відповідач відшкодував вартість вікна, той відмовився і у квартиру не вселився. Речей відповідачів у квартирі не має. Похорони матері організовував відповідач за власний рахунок та за рахунок пенсії померлої. У 2015 році він звернувся до обслуговуючої організації з проханням укласти договір на надання послуг з утримання будинку, однак отримав відмову, оскільки для укладання такого договору необхідна згода усіх зареєстрованих осіб, а в добровільному та досудовому порядку відповідачі відмовились, тому позивач звернувся до суду.

Відповідач ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, оскільки вона не має іншого житла та пояснила, що до 1990 року вона проживала у кв. 14, б. 6 по вул. Казарцева в м. Мелітополь, Запорізької області. Після одруження у 1990 році зїхала з квартири, неодноразово переїздила, та на даний час проживає у б. 105 по вул. Тельмана у м. Мелітополь, де і мешкає на даний час, до 2000 р. разом з сином періодично зявлялась у квартирі, в залежності від стану особистого життя, ключів у неї не було, але двері не зачинялись і вона мала вільний доступ у квартиру. В оплаті комунальних послуг приймала участь у 1998 році, коли помер вітчим, мати переїхала до нового чоловіка у смт. Мирне, брат жив у тещі, а вона поживала сама з дитиною у зазначеній квартирі. Відповідачці відомо, що після того, як вона виїхала з квартири комунальні послуги сплачувались позивачем по лічильнику та матірю за іншими рахунками. Відповідач пропонувала матері приватизувати квартиру, але остання відмовилась. Особистих речей відповідачки у квартирі немає.

Відповідач ОСОБА_8 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, оскільки він не має іншого житла та зазначав, що він періодично бував у гостях у позивача у кв. 14, б. 6 по вул. Казарцева в м. Мелітополь, Запорізької області. Коли посварився з матірю у 2015 році, то у телефонній розмові з позивачем ставив питання про можливість свого проживання у квартирі, але позивачем було заявлено вимоги стосовно сплати вартості вікна, ОСОБА_8 відмовився та не вїхав.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснила, що вона пенсіонерка, проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, працювала у лікарні разом з померлою ОСОБА_6, що доводиться матірю та бабцею сторонам. Добре знає її сімю, працювали разом, товаришували з 1991 року, інколи жили по два-три дні один у одного, останній раз ночували у 2014 році. ОСОБА_6 проживала з сином та його сімєю, часто казала свідку, що її донька має претензії на квартиру, але вже тривалий час проживає окремо з чоловіком. Оскільки її не приймають мати та брат, то ОСОБА_7 вимагала виплатити їй гроші для придбання іншого житла. Свідок також показала, що ОСОБА_6 багато працювала, доглядала людей, проживала разом з ними, як вона казала для того, щоб допомогти синові. З донькою у ОСОБА_6 були напружені відносини, але вона виконувала батьківський обовязок вітала з днем народженням та іншими святами.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснила, що вона проживає з 1968 року за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Казарцева, б. 6, кв. 1, в одному підїзді з позивачем. Відповідач ОСОБА_7 з моменту народження сина, 1990 року у квартирі не проживала, переїхала до чоловіка - ОСОБА_7, після одруження, потім другий раз вийшла заміж. ОСОБА_7 з ОСОБА_6 майже не бачилась, доглядали за ОСОБА_6 син та невістка, вони же її і поховали. На скільки відомо свідкові відповідачам не чинили перешкод у відвідуванні квартири, але вселятись ті не намагались. Від ОСОБА_6 свідок часто чула, що син та невістка їй ближче, ніж рідна донька.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснила, що вона старша по будинку 6 по вул. Казарцева у м. Мелітополь, проживає у цьому будинку з 1971 року. Відповідачку ОСОБА_7 перший раз побачила у залі суду. ОСОБА_8 бачила на похоронах бабці, похорони організовував позивач з сімєю. ОСОБА_6 казала свідку, що вся надія у неї на сина та його сімю. Свідком була виписана довідка про склад родини, де вона вказала, що ОСОБА_13 не проживає з 23.03.2006 р., це дата народження дитини, коли виписувала довідку, то мала на увазі, що ОСОБА_13 ніколи у вказаній квартирі не проживала.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу здійснюється за допомогою звукозаписувального засобу.

Суд, вислухавши сторони та свідків, вивчивши і дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що договір найму квартири 14 у б. 6 по вул. Казарцева, м. Мелітополь, Запорізької області оформлено на мати позивача - ОСОБА_6Ю./а.с.8-10/, яка померла 27.05.2015 р./а.с.14 /

Позивач зареєстрований та проживає разом з родиною ОСОБА_14, ОСОБА_5, ОСОБА_4 за адресою: кв. 14, б. 6 по вул. Казарцева в м. Мелітополь, Запорізької області. /а.с. 12,146/

Згідно довідки з Мелітопольського МВ УДМС України в Запорізькій області ОСОБА_2, ОСОБА_3 зареєстровані за вищевказаною адресою 30.09.1997 р. та 30.10.2008 р. відповідно. /а.с. 27,25/, що також підтверджується довідкою з КП «Житломасив»./а.с.12,146/

Відповідно до довідки старшої по будинку №6 по вул. Казарцева у м. Мелітополь ОСОБА_12 ОСОБА_2, ОСОБА_3 за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Казарцева, б. 6, кв.14 не мешкають з 2000 року. /а.с. 11,147/

Позивачем було встановлено вікна та балконні двері у вказану квартиру/а.с. 15-16,17-18/

Квитанції по сплаті комунальних послуг видані на ОСОБА_6Ю./а.с.19/

Згідно довідки про склад сімї від 26.03.2008 р. ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_13 прожиають за адресою: м. Мелітополь, вул. Тельмана, б. №105./а.с. 13/

Судом встановлено, що відповідачі за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Казарцева, б. 6, кв.14 не проживають з 2000 року.

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи та визнаються сторонами.

Відповідно до ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

ст.72 ЖК Української РСР вказує, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням унаслідок відсутності цієї особи понад установлені терміни, провадиться в судовому порядку.

Тому суд вважає необхідним позов задовольнити повністю та визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Казарцева, б. 6, кв.14.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 71, 72 ЖК УРСР, ст. ст. 179, 197, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, КП «Житломасив» ММР ЗО про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право користування квартирою №14, буд. 6 по вул. Казарцева в м. Мелітополь, Запорізької області.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І.С. Ніколова