Справа № 450/1615/15 Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А.
Провадження № 22-ц/783/3713/16 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Зверхановської Л.Д. і Шеремети Н.О.,

при секретарі Цапові П.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 03 грудня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року Публічне акціонерне товариство „Дельта Банк" (в подальшому - „Банк") звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обгрунтовувалися тим, що 27.04.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Астра Банк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 16019, згідно з умовами якого згаданий банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 20 999 грн. з терміном користування з 27.04.2012 року по 27.04.2015 року включно та сплатою 16,9 % річних за користування кредитом (в подальшому - «Кредитний договір»).

02.12.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Астра Банк» та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" перейшло право вимоги до боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Позивач зазначав, що відповідачка своїх зобов'язань за Кредитним договором не виконує належним чином, внаслідок чого у неї станом на 18.05.2015 року виникла заборгованість у загальному розмірі 8 978 грн. 48 коп. (з яких 4001,02 грн. - заборгованість за кредитом, 143,81 грн. - заборгованість за відсотками, 1921,40 грн. - заборгованість за ведення кредиту, 2912, 25 грн. - пеня), яку і просив стягнути з відповідачки (а.с. 1-4).

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено (а.с. 63-64).

Дане рішення оскаржив представник Банку.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, покликаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, та на порушення норм матеріального і процесуального права.

Звертає увагу на те, що п. 3.8 Кредитного договору передбачено право позичальника на здійснення дострокового погашення заборгованості за цим договором, однак з обов'язковим поданням Кредитору заяви про дострокове погашення кредиту, та стверджує, що відповідачка з такою заявою до Банку не зверталася, а висновок суду про те, що така заява відповідачкою була поданою, вважає таким, що ґрунтується лише на припущеннях (а.с. 70-72).

Апелянт (Банк) і його представник, будучи своєчасно належним чином повідомленими про час і місце апеляційного розгляду справи (а.с. 89, 90), в судове засідання не з'явилися і про причини такої неявки суд не повідомили, що (у відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Згідно додатку до Акту приймання-передачі Прав Вимоги (Договір купівлі-продажу прав вимоги від 02.12.2013 року), станом на час укладення між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ "Дельта Банк" згаданого Договору купівлі-продажу прав вимоги заборгованість відповідачки по Кредитному договору складала 11 256 грн. 27 коп. (а.с. 21).

Матеріалами справи стверджується, що 20.12.2013 року відповідачка ОСОБА_3 шляхом внесення 11 708 грн. на рахунок АТ „Дельта Банк" повністю погасила свою кредитну заборгованість по Кредитному договору від 27.04.2012 року (а.с. 46).

Факт внесення 20.12.2013 року відповідачкою ОСОБА_3 на рахунок АТ „Дельта Банк" 11 708 грн. Банком визнається та не заперечується, а відтак доказуванню не підлягає (ч.1 ст. 61 ЦПК України).

Статтею 531 ЦК України встановлено, що боржник має право виконати свій обов'язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Пунктом 2.1.1 Кредитного договору встановлено, що кредит надається Позичальнику (відповідачці ОСОБА_3.) на споживчі потреби (а.с. 5).

Підпунктом 4 частини 4 статті 11 Закону України „Про захист прав споживачів" встановлено, що у договорі про надання споживчого кредиту зазначається право дострокового повернення кредиту.

Пунктом 4.4.2 Кредитного договору від 27.04.2012 року встановлено, що позичальник має право достроково повернути кредит (а.с. 10).

Право позичальника на дострокове погашення заборгованості за Кредитним договором передбачене також і п.3.8 Кредитного договору, на який і посилається апелянт.

Однак, вище згаданим пунктом 3.8 Кредитного договору встановлено, що таке дострокове погашення заборгованості здійснюється „лише шляхом перерахування грошових коштів на рахунок № НОМЕР_1", тобто - для дострокового погашення заборгованості зазначено рахунок первісного кредитора, а саме - ПАТ «Астра Банк».

В той же час, купивши у ПАТ «Астра Банк» право вимоги (в тому числі) до ОСОБА_3, АТ „Дельта Банк" не повідомило згадану відповідачку про рахунок АТ „Дельта Банк" для дострокового погашення заборгованості за Кредитним договором (докази про це у матеріалах справи відсутні).

Так само, як отримавши 20.12.2013 року на свій рахунок від відповідачки 11 708 грн. з цільовим призначенням „погашення кредитної заборгованості згідно договору № 16019 від 27.04.2012 року" (а.с. 46), Банк будь-яким чином про будь-які зауваження чи претензії з цього приводу відповідачку не інформував, а лише через майже 19 місяців звернувся з даним позовом до суду.

Частиною 8 ст. 18 Закону України „Про захист прав споживачів" встановлено, що нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

За вище наведених обставин в їх сукупності доводи апеляційної скарги про ніби-то неподання відповідачкою заяви до Банку про дострокове погашення нею кредиту - як на правове обгрунтування непогашення Банком її кредитних зобов'язань ще 20.12.2013 року - до уваги прийматися не можуть.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити та залишити рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 03 грудня 2015 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: