Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/657/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кривохижа В. І.
УХВАЛА

25.02.2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

Головуючої: Кривохижі В.І.

Суддів: Бубличенко В.П. Сукач Т.О.

при секретарі Савченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «АльфаБанк» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «АльфаБанк» на ухвалу Кіровського районного суду м.Кіровограда від 9 листопада 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 9 листопада 2015 року позовна заява публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості залишена без розгляду на підставі п.6 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування ухвали через порушення судом норм процесуального права.

Сторони належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з»явилися, представник позивача просив розглядати справу без його участі, що відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з таких підстав.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо між сторонами укладено договір про передачу спору на вирішення до третейського суду і від відповідача надійшло до початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами заперечення проти вирішення спору в суді.

Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду від 12 жовтня 2015 року відкрито провадження та призначено до розгляду справу за позовом ПАТ«АльфаБанк» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, який подано до суду 15 вересня 2015 року.

Заперечуючи проти вирішення спору у Кіровському районному суді м. Кіровограда, відповідач 2 листопада 2015 року подав заперечення, у якому просив залишити без розгляду позов банку у зв'язку з наявністю в умовах укладеного між сторонами договору третейського застереження (а.с. 31,32).

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції керувався п. 6 ч. 1 ст. 207 ЦПК України та вважав, що оскільки в кредитному договорі міститься третейська угода у вигляді третейського застереження, а відповідач заперечив проти вирішення спору в суді загальної юрисдикції до початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами, тому є законні підстави для залишення вимог банку без розгляду.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

У відповідності до ст. 17 ЦПК України сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 130 ЦПК України якщо між сторонами укладений договір про передачу спору на вирішення третейського суду, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду.

Частиною 2 ст. 1 Закону України «Про третейські суди» також передбачено, що будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських відносин, крім випадків, передбачених законом, може бути переданий до третейського суду за угодою сторін.

У відповідності до ст. 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач звернувся до суду із заявою, в якій просив залишити позовну заяву без розгляду з підстав існуючої домовленості вирішення спорів у третейському суді (а.с.31,32).

Відповідно до п.6 розділу 1 кредитного договору від 10 червня 2014 року передбачено, що сторони, відомості про прізвище, ім'я та по-батькові/найменування та місце знаходження/проживання, яких вказані в преамбулі та пункті 9 розділу 1 цього договору, погодились внести до кредитного договору застереження, яке є третейською угодою в розумінні ст. 12 Закону України «Про третейські суди» про те, що розгляд і вирішення всіх спорів, які виникають або можуть виникнути між сторонами з питань виконання, зміни, розірвання ними цього кредитного договору, відбувається в Постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» у відповідності до його Регламенту, який є невід'ємною частиною цієї третейської угоди (а.с.4-6).

Статтею 3 ЦПК України визначено право кожної особи звернутися, в порядку встановленому цим Кодексом, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Рішенням Конституційного Суду України від 10 січня 2008 року у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців сьомого, одинадцятого статті 2, статті 3, пункту 9 статті 4 та розділу VIII «Третейське самоврядування» Закону України «Про третейські суди» (справа про завдання третейського суду) визнано, що відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом (ст. 17 ЦПК України, ст. 12 ГПК України, ст. 6 Закону України «Про третейські суди»), оскільки, гарантуючи право на судовий захист з боку держави, Конституція України водночас визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захистити свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч. 5 ст. 55 Конституції України). Конституційне право не може бути скасовано або обмежене.

Згідно з п.2 роз'яснення, яке міститься у постанові Пленуму Верховного суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» договір сторін про передачу спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду за захистом, а є одним із способів реалізації права на захист своїх прав.

Отже угода сторін про передачу спору на вирішення третейського суду є конституційним правом (ч. 2 ст. 22, ст. 64 Конституції України).

Таким чином, у суду першої інстанції не було правових підстав для залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з наявністю третейського застереження в кредитному договорі.

Ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до ч.4 ст.311 ЦПК України є підставою для її скасування і направлення справи для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу задовольнити.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 9 листопада 2015 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча:

Судді: