Справа № 750/2867/16-ц Провадження № 22-ц/795/1393/2016 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Супрун О. П. Доповідач - Онищенко О. І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОнищенко О.І.,
суддів:Кузюри Л.В., Євстафіїва О.К.,
при секретарі:Шкарупі Ю.В,
за участю:позивача ОСОБА_5, представника відповідача Клунко Ю.П., прокурора Рибалко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційними скаргами ОСОБА_5 та Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 червня 2016 року змінити виклавши абзац другий його резолютивної частини в іншій редакції, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 червня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 червня 2016 року позов ОСОБА_5 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області 15 000 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 зводяться до того, що поза увагою суду залишилась правова позиція Верховного суду України висловлена у постанові суду від 2 грудня 2015 року по справі № 6-2203цс15, яка в силу вимог ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування всіма судами України. Висновок суду зроблений в оскаржуваному рішенні не пояснює яким чином та який державний орган і за рахунок якої бюджетної програми буде проводити відшкодування шкоди завданої незаконними діями, рішеннями і бездіяльністю органу державної влади. Лише задоволення позовних вимог в частині стягнення із єдиного казначейського рахунку забезпечить гарантований Конституцією та Законами України захист порушених прав, відповідно до проголошеного принципу верховенства права.

Головне управління Пенсійного фонду України в апеляційній скарзі зазначає, що управління не є головним розпорядником бюджетних коштів, а отже не могло виплатити заборгованість згідно рішення суду, тому висновок суду про заподіяння позивачу моральної шкоди є необгрунтованим. Крім того, позивачем не зазначено в позовній заяві в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно відповідачем та необгрунтовано розмір такого відшкодування.

В запереченнях на апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області ОСОБА_5 просить відхилити апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

По справі встановлено, що постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16.04.2009 у справі № 2-а-913/09 за позовом ОСОБА_5 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії визнано незаконними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівський щодо відмови в призначенні ОСОБА_5 додаткової пенсії за шкоду здоров'ю у розмірах визначених ст.ст. 50, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівський області провести перерахунок та забезпечити виплату ОСОБА_5 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах з 22 травня 2008 року - 25 відсотків мінімальної пенсії за а з 01 квітня 2009 року - 50 відсотків мінімальної пенсії за віком.

З вересня 2011 року вказане рішення не виконується в зв'язку з припиненням фінансування державою відповідних виплат та в подальшому в зв'язку з прийнятими змінами в законодавство.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2014 позов ОСОБА_5 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівський області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії задоволено частково, а саме визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівський області щодо відмови в проведені перерахунку та виплати щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю неправомірними, зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівський області здійснити ОСОБА_5 за період з 01 січня 2014 року по 15 серпня 2014 року перерахунок та виплату щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, встановленого статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням фактично виплачених сум, зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівський області здійснити з 16.08.2014 ОСОБА_5 перерахунок та виплату щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, що належить до категорії 1 з числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС інваліду ІІІ групи в розмірі 284,7 грн. відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням фактично виплачених сум.

На виконання вказаного вище рішення відповідачем проведено нарахування, які згідно з розрахунку на доплату пенсії ОСОБА_5 №55193 з 01.01.2014 по 15.08.2014, складає 2 266,10 грн , що є заборгованістю з виплати щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, що належить до категорії 1 з числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС інваліду ІІІ групи.( а.с.19) До цього часу вказана доплата позивачу не виплачена.

Відповідно до довідки Чернігівської МСЕК від 19.02.2009 № 073987, яка діяла до 19.02.2010, тобто після набрання законної сили постановою суду першої інстанції від 16.04.2009, позивач є інвалідом третьої групи у зв'язку з захворюванням, пов'язаним з виконанням обов'язків військової служби при випробуванні ядерної зброї, а також йому протипоказані психоемоційні та фізичні перевантаження.( а.с.126)

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи моральну шкоду у розмірі 15 000 грн. з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, суд першої інстанції, виходив з того, що часткове виконання судових рішень ухвалених на користь позивача є діями та бездіяльністю Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, які завдали позивачеві моральної шкоди, оскільки надмірна затримка у виконанні державою ухваленого проти неї судового рішення про зобов'язання вчинити на користь позивача певні дії неминуче викликає у нього почуття розпачу. Невиконання чи затягування виконання судового рішення призводить до втрати свого сенсу передбачених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантій, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи (рішення ЄСПЛ у справі «Піалопулос про Греції). Визначаючи розмір моральної шкоди суд врахував ступінь вини відповідача, тривалість моральних страждань позивача та негативні наслідки від перенесених моральних та психоемоційних травм, які настали для позивача у зв'язку із невиконанням судових рішень, ухвалених на його користь, засад розумності та справедливості. Посилаючись на Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845, суд першої інстанції вважав за необхідне стягнути визначений розмір моральної шкоди з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області. Суд першої інстанції не знайшов підстав для застосування строків позовної давності виходячи з положень п.1 ч.1 ст.268 ЦПК України.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачено право на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини в п.40 рішення у справі « Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року зазначав, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов'язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

За змістом же п.68 рішення Європейського суду з прав людини у справі « Піалопулос та інші проти Греції» від 15 березня 2001 року, якщо адміністративний( виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені ст.6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс.

Суд першої інстанції вірно керувався ст. 56 Конституції України, ст.1173 ЦК України та Постановою Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 з врахуванням Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або божника, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року №845, тому вірно стягнув 15 000 гривень саме з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, оскільки позивачу була завдана моральна шкода у вигляді порушення його життєвих планів та необхідності докладання додаткових зусиль для організації його життя.

Доводи апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області не спростовують правильності рішення суду, оскільки суд вірно визначився з характером правовідносин та вірно застосував правові норми що їх регулюють.

Не заслуговують на увагу суду доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 щодо незастосування судом правової позиції Верховного суду України, яка викладена в постанові Верховного суду України від 2 грудня 2015 року по справі № 6-2203цс15 оскільки вказана правова позиція не стосується правовідносин, що виникли між позивачем та відповідачем і прийнята для вирішення питання про усунення розбіжностей у застосуванні судом інших відмінних норм матеріального права.

Рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування апеляційний суд не знаходить.

При подачі апеляційної скарги Головним управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, суд у відповідності до вимог ст.82 ЦПК України, ст.ст.55,129 Конституції України, п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод відстрочив сплату судового збору до ухвалення судом судового рішення. Оскільки апеляційна скарга відповідача судом відхилена, то з Головним управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь держави, підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи апеляційним судом в розмірі 606,32 гривень.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_5 та Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 червня 2016 року залишити без змін.

Стягнути з управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь держави судовий збір за апеляційний розгляд справи в розмірі 606,32 гривень.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: