Справа № 308/1855/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

05 квітня 2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі

головуючого судді Бенца К.К.,

при секретарі Коціпак З.П.

з участю:

представника позивача ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_3 подану в особі представника позивача ОСОБА_1 до Районного відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про зняття арешту з майна, -

встановив:

ОСОБА_3 в особі представника позивача ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до Районного відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про зняття арешту з майна, що належить позивачу ОСОБА_3 Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що на підставі виконавчого листа № 2-4341/11 від 22.08.2011 року, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області - державним виконавцем Районного відділу Державної виконавчої служби Ужгородського МРУЮ 21.12.2011 року, було відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 500,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття починаючи з 20.05.2011 року. В звязку з несплатою позивачем аліментів, у межах даного провадження головним державним виконавцем районного відділу Державної виконавчої служби Ужгородського МРУЮ 27.02.2012 року було накладено арешт на все майно, у межах суми звернення стягнення, що належить позивачу по справі ОСОБА_3 та встановлено заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить йому, як боржнику. Відповідний арешт був накладений на підставі постанови головного державного виконавця районного відділу Державної виконавчої служби Ужгородського МРУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27.02.2012 року.

Вказує на те, що позивачем було погашено заборгованість по аліментам перед стягувачем ОСОБА_4 та на даний час належним чином виконує рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в частині аліментних зобов'язань, а тому відпали підстави подальшого перебування майна позивача під арештом. З посиланням на вищевикладене, а також на норми ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» представник позивача просить суд звільнити з-під арешту все майно, що належить ОСОБА_3

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у позові.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини його неявки суду невідомі, клопотань про відкладення розгляду справи, а також заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, тому суд згідно ч.4 ст.169 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 у судовому засіданні не заперечила проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Зазначила, що ОСОБА_3 станом на день судового розгляду не має заборгованості по аліментних зобовязаннях за виконавчим листом.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, з'ясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги, правовідносини сторін, що випливають з таких обставин, перевіривши їх доводи наявними в справі доказами, надавши їм правову оцінку, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Як встановлено по справі, на примусовому виконанні головного державного виконавця РВ ДВС Ужгородського МРУЮ ОСОБА_6 перебуває виконавчий лист №2-4341 від 22.08.2011 року, виданий Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 500,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття починаючи з 20.05.2011 року./а.с. 4/

По справі встановлено, що головним державним виконавцем РВ ДВС Ужгородського МРУЮ в межах виконавчого провадження №30453756 відкритого на підставі постанови головного державного виконавця РВ ДВС Ужгородського МРУЮ ОСОБА_6 від 21.12.2011р., було винесено постанову від 27.02.2012 року про арешт майна належного боржнику ОСОБА_3 та оголошення заборони на його відчуження, оскільки, у боржника ОСОБА_3 виникла заборгованість за виконавчим листом № 2-4341/11 від 22.08.2011 року, копія якої приєднана до матеріалів справи./а.с.6/

Відповідно до вимог ч.1 ст. 57 Закону України Про виконавче провадження арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 погасив існуючу заборгованість по аліментних зобовязаннях у повному обсязі і станом на 29.02.2016 року не мав заборгованості по аліментних зобовязаннях за виконавчим листом № 2-4341/11 від 22.08.2011 року, що стверджується довідкою № 3-348/16 від 18.02.2016 року виданою начальником РВ ДВС Ужгородського МРУЮ ОСОБА_7Д./а.с.7/.

Крім того, поясненнями ОСОБА_2 в судовому засіданні стверджено, що ОСОБА_3 станом на день судового розгляду не має заборгованості по аліментних зобовязаннях за виконавчим листом.

Відповідно до ч.5 ст.60 Закону України Про виконавче провадження у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Проаналізувавши надані докази в їх сукупності, дослідивши матеріали справи , суд приходить до висновку про відсутність необхідності у накладені арешту на майно, що належить позивачу ОСОБА_3 оскільки, судом достовірно встановлена відсутність заборгованості позивача по сплаті аліментів в межах виконання виконавчого листа № 2-4341/11 від 22.08.2011 року, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області .

Зокрема, суд враховує доводи стягувача ОСОБА_2 , яка в судовому засіданні не заперечила проти задоволення позовних вимог.

Окрім того, суд зазначає, що на теперішній час немає необхідності у накладені арешту на майно, що належить позивачу, так як на підставі ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Однак, у разі наявності у подальшому заборгованості позивача перед стягувачем ОСОБА_2 така не позбавлена можливості звернутися із відповідною заявою до державного виконавця.

Враховуючи викладене, з урахуванням всіх обставин справи, а також те, що відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку , що вимоги позову є обґрунтованими і підлягають до задоволення, оскільки позивач належними і допустимими доказами довів ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог, зважаючи на ту обставину, що аліменти позивач зобовязаний сплачувати до моменту досягнення його донькою повноліття, при цьому доньці ОСОБА_5 виповнилось тільки 8 років, то він, у разі відмови судом у задоволені позову, не зможе розпоряджатися своєю власністю ще досить тривалий час, що порушує його конституційне право власності та розпорядження належним на праві власності майном за умови відсутності заборгованості по аліментним зобов'язанням, а тому позов ОСОБА_3 поданий в особі представника позивача ОСОБА_1 до Районного відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про зняття арешту з майна є обгрунтованим, а відтак підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 213-215, 224-226 ЦПК України, ст. 60 ЗУ Про виконавче провадження, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 подану в особі представника позивача ОСОБА_1 до Районного відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про зняття арешту з майна задовольнити.

Зняти арешт із всього рухомого та нерухомого майна, яке належить ОСОБА_3, який накладено 27.02.2012 року постановою головного державного виконавця районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах ВП №30453756.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_8