Справа № 372/4657/15-ц Головуючий у І інстанції Потабенко Л. В.
Провадження № 22-ц/780/2162/16 Доповідач у 2 інстанції Таргоній Д. О.
Категорія 58 15.06.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

15 червня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Приходька К.П., Березовенко Р.В.,

за участю секретаря Дрозда Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 05 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до відділу ДВС Обухівського МУЮ Київської області, приватного підприємства «Нива-В.Ш» філія 10, товариства з обмеженою відповідальністю «Ключове рішення», третя особа: публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» про визнання прилюдних торгів недійсними,

у с т а н о в и л а :

у листопаді 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із даним позовом, в обгрунтування якого зазначила що 15.05.2013 року Філією 10 ПП «Нива - В.Ш.» були проведені прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна - чотирьохкімнатної квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та шляхом реалізації предмета іпотеки було задоволено вимогу ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у розмірі 305 838 грн. 98 коп.

Вищевказана квартира була передана позивачем ОСОБА_2 в іпотеку ПАТ «ПриватБанк» в забезпечення виконання зобв'язання за кредитним договором № КІО0GA від 21.08.2008 року на суму 232 400,00 грн.

11 серпня 20101 року відділом ДВС Обухівського РУЮ в Київській області відкрито виконавче провадження ВП №21011992 про примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Воробйової К.В. № 995 від 26.07.2010 року на квартиру АДРЕСА_2.

15.03.2011 року постановою відділу ДВС Обухівського РУЮ в Київській області накладено арешт на суму 307 538,98 грн. на зазначену квартиру.

08.08.2012 року експертом ТОВ «Українська експертна група» Антоновим В.О. в межах процедури виконавчого провадження складено висновок про незалежну оцінку майна вартості квартири, визначено ринкову вартість квартири в сумі 529 275,00 грн.

На підставі здійсненої оцінки майно було передано на реалізацію ПП «Нива В.Ш.» філія 10.

Прилюдні торги по реалізації вищевказаного нерухомого майна були призначені на 28.01.2013 року, однак не відбулись у зв'язку з відсутністю покупців.

05.02.2013 року Актом державного виконавця ДВС Обухівського РУЮ у Київській області було здійснено переоцінку спірного нерухомого майна.

Прилюдні торги, перенесені на 15.03.2013 року, також не відбулись у зв'язку з відсутністю покупців.

03.04.2013 року Актом державного виконавця ДВС Обухівського РУЮ у Київській області було здійснено уцінку квартири на 49% від оціночної вартості та визначено, що вартість майна після переоцінки становить 269 930,25 грн.

Прилюдні торги з реалізації вказаної квартири відбулись 15 травня 2013 року зі стартовою ціною 269 930, 25 грн., переможцем торгів визнано ТОВ «Ключове рішення».

Позивач просив визнати недійсними прилюдні торги від 15 травня 2013 року, оскільки на його думку вони відбулись із порушеннями Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна та ЗУ «Про виконавче провадження».

Зокрема, вважає, що торги були проведені з порушенням вимог ч. 5 ст. 58 ЗУ «Про виконавче провадження», п.п. 2.6, 3.2, 3.4. Тимчасового Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, оскільки відбулись більше ніж через 6 місяців з моменту складання звіту про оцінку нерухомого майна, що є предметом реалізації; оголошення про торги не були розміщені у двох місцевих друкованих засобах масової інформації, як цього вимагає ч. 2 ст. 43 ЗУ «Про іпотеку»; позивач не був належним чином повідомлений про проведення прилюдних торгів; переможцем торгів став єдиний учасник - ТОВ «Ключове рішення», що є порушенням п. 4.2 Тимчасового положення.

З урахуванням викладеного, позивач просив визнати недійсними прилюдні торги, що були проведенні 15.05.2013 року, визнати незаконним протокол проведення прилюдних торгів з продажу чотирьохкімнатної квартири АДРЕСА_3; визнати недійсним акт про реалізацію з прилюдних торгів спірної квартири, визнати недійсним та скасувати свідоцтво на квартиру АДРЕСА_3, видане 03.09.2013 року.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 05 лютого 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до відділу ДВС Обухівського МУЮ Київської області, приватного підприємства «Нива-В.Ш» філія 10, товариства з обмеженою відповідальністю «Ключове рішення», третя особа: публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» про визнання прилюдних торгів недійсними - відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням, позивач ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Зокрема, в обгрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що висновок суду про пропуск нею строку позовної давності є помилковим, оскільки в даному випадку позовна давність для оспорюваного на торгах договору є загальною, а не спеціальною. Крім того, суд першої інстанції дав невірну оцінку доказам та встановив факт відсутності порушень при проведенні прилюдних торгів не перевіривши належним чином доводів позивача.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує наступні питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (ч. 1 ст. 214 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції даним вимогам закону в повній мірі не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, 11 серпня 20101 року відділом ДВС Обухівського РУЮ в Київській області відкрито виконавче провадження ВП №21011992 про примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Воробйової К.В. № 995 від 26.07.2010 року на квартиру АДРЕСА_2, яка на підставі договору іпотеки від 21.08.2008 року була передана в іпотеку ЗАТ КБ «ПриватБанк».

З огляду на вказане, до правовідносин, що виникли між сторонами у даному спорі слід застосовувати положення Закону України «Про іпотеку», ЗУ «Про виконавче провадження», а також Тимчасове положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затверджене наказом МЮУ № 68/5 від 27.10.1999 року.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За положеннями частин першої і третьої статті 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

За змістом статті 41 Закону України "Про іпотеку" реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду, проводиться шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

У постанові від 18 листопада 2015 року (справа № 6-1884цс15) Верховний Суд України зазначив, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав, установлених частиною першою статті 215 ЦК України. Нерухоме майно передається на реалізацію з прилюдних торгів за ціною та в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження", при цьому умови, процедура підготовки та порядок проведення торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, а також розрахунків за придбане майно й оформлення результатів торгів визначено Тимчасовим положенням. Таким чином, дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обов'язковою умовою правомірності правочину.

Частиною третьою статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону.

Частинами другою - четвертою статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право сторін виконавчого провадження оскаржити результати оцінки майна та порядок їх оскарження до передачі майна на реалізацію.

У разі, коли сторона виконавчого провадження не реалізувала своє право оскарження звіту суб'єкта оціночної діяльності в передбачений законом строк, цей звіт про оцінку майна набуває чинності і є підставою для реалізації майна з прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною у звіті (частина п'ята статті 58, частина третя статті 62 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частинами першою та п'ятою статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки нерухомого майна та майна, вартість якого перевищує сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України від 12 липня 2001 року «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Отже, оцінка нерухомого майна, на яке звернуто стягнення, здійснюється з метою визначення стартової ціни для здійснення подальшої реалізації арештованого нерухомого майна на прилюдних торгах. Ураховуючи предмет стягнення, яким є нерухоме майно, проведення оцінки здійснює незалежний суб'єкт оціночної діяльності на замовлення державного виконавця, який після складення акта опису та арешту майна, його вилучення, проведення оцінки й отримання звіту про оцінку майна передає його на реалізацію на прилюдних торгах у порядку і на умовах, визначених законодавством.

Оцінка майна є дійсною впродовж шести місяців з моменту її проведення незалежно від строків передання та реалізації майна, на яке звернуто стягнення, на прилюдних торгах.

Відповідно до положень ст. 43 Закону України «Про іпотеку» , прилюдні торги проводяться в двомісячний строк з дня одержання організатором прилюдних торгів заявки державного виконавця на їх проведення. Початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки.

Організатор прилюдних торгів не пізніше ніж за 15 днів до дня початку прилюдних торгів публікує за місцезнаходженням предмета іпотеки принаймні в двох місцевих друкованих засобах масової інформації повідомлення про проведення прилюдних торгів. У повідомленні зазначається інформація про день, час, місце проведення прилюдних торгів, опис предмета іпотеки, що підлягає продажу, місце, де можна отримати додаткову інформацію про умови проведення прилюдних торгів та іншу необхідну інформацію.

Організатор прилюдних торгів забезпечує будь-якій зацікавленій особі доступ до інформації про умови проведення прилюдних торгів та про предмет іпотеки, що підлягає продажу.

Не пізніше дня публікації повідомлення про проведення прилюдних торгів у засобах масової інформації організатор прилюдних торгів письмово сповіщає державного виконавця, іпотекодавця, іпотекодержателя та всіх осіб, що мають зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки, про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну реалізації майна.

Частиною п'ятою статті 62 Закону України «Про виконавче провадження», пунктом 7.1 Тимчасового положення передбачено підстави й порядок призначення повторних прилюдних торгів, а також порядок уцінки нереалізованого майна. Так, у разі відсутності покупців або наявності тільки одного покупця та з інших визначених Тимчасовим положенням причин прилюдні торги вважаються такими, що не відбулися. У такому разі призначаються повторні прилюдні торги, на яких стартова ціна лота може бути зменшена, але не більше ніж на 30 відсотків. Уцінка майна проводиться державним виконавцем у десятиденний строк з дня визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися, після чого реалізація майна за вказаною ціною повинна бути проведена впродовж місяця з дня проведення уцінки.

За правилами проведення прилюдних торгів спеціалізована організація проводить прилюдні торги за заявкою державного виконавця, в якій зазначається початкова вартість майна, що виставляється на торги, за експертною оцінкою та інші відомості. Уповноважені особи спеціалізованої організації складають інформаційні картки на кожний лот із зазначенням стартової ціни. При цьому визначення стартової ціни лота здійснюється на підставі початкової вартості майна за результатами проведеної оцінки майна незалежним суб'єктом оціночної діяльності (пункти 2.6, 3.2, 3.4 Тимчасового положення). Тобто на момент проведення прилюдних торгів, у тому числі повторних торгів, для визначення вартості об'єкта оцінки звіт про оцінку майна повинен бути дійсним.

Відтак, повторні прилюдні торги повинні відбутись у межах шестимісячного строку з моменту підписання звіту про оцінку майна. Після збігу цього шестимісячного строку обов'язковою умовою призначення й проведення прилюдних торгів є отримання нового звіту про оцінку майна. Проведення прилюдних торгів із реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є порушенням установлених законодавством правил про порядок реалізації майна на прилюдних торгах, у тому числі правил про визначення стартової ціни реалізації майна, а саме: ч. 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», пунктів 3.2, 3.4 Тимчасового положення.

Оцінка належного позивачу майна, відчуженого на прилюдних торгах, відбулася 08 серпня 2012 року, а торги проведено 15 травня 2013 року, тобто зі спливом шестимісячного строку дії звіту про оцінку майна.

Встановивши такі обставини, суд першої інстанції не врахував, що після збігу шестимісячного строку з моменту підписання звіту про оцінку майна обов'язковою умовою призначення й проведення прилюдних торгів є отримання нового звіту про оцінку майна, не застосував до спірних правовідносин ч. 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», яка підлягала застосуванню, і дійшов помилкового висновку про те, що сплив строку оцінки майна не вплинув на результати торгів, не призвів до порушення прав і законних інтересів позивача.

Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22 жовтня 2014 року у справі № 6-124цс14.

Крім того, суд поверхнево підійшов до оцінки обставин, викладених позивачем, та наданих ним доказів, щодо порушення процедури проведення прилюдних торгів, і зробив передчасний висновок про правомірність дій організатора торгів, виходячи лише із тих підстав, що відповідач належним чином зробив оголошення про проведення торгів, допустив представника позивача та інших бажаючих до участі у прилюдних торгах.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» не реалізоване на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах протягом двох місяців майно підлягає уцінці державним виконавцем, що проводиться в десятиденний строк з дня визнання прилюдних торгів чи аукціону такими, що не відбулися, або закінчення двомісячного строку реалізації майна на комісійних умовах.

Як вбачається із доказів, наявних в матеріалах справи, перша уцінка майна проведена 05 лютого 2013 року, що підтверджується актом переоцінки майна, а торги визнані такими, що не відбулися, 28 січня 2013 року.

Повторні прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, яке належить ОСОБА_2, призначені на 15 березня 2013 року, не відбулись у зв'язку з відсутністю зареєстрованих покупців. Повторна уцінка нерухомого майна була здійснена 03 квітня 2013 року, що підтверджується Актом уцінки, тобто з дня визнання торгів такими, що не відбулися, і переоцінки майна пройшло 20 днів - більше, ніж передбачено законодавством.

Дії державного виконавця з приводу переоцінки майна стосуються правил проведення прилюдних торгів і не можуть мати самостійний спосіб оскарження.

З матеріалів справи вбачається також, що станом на день проведення повторних прилюдних торгів - 15.03.2013 року закінчився двомісячний строк реалізації майна на комісійних умовах від дня одержання спеціалізованою організацією заявки державного виконавця на їх проведення (пункт 3.3 Тимчасового положення) - 19.12.2012 року (а.с. 90).

Згідно п. 3.5 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна в редакції від 29 листопада 2012 року, спеціалізована організація, яка проводить публічні торги, не пізніше як за 15 днів до дня проведення публічних торгів публікує в порядку, визначеному Положенням про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 20.05.2003 N 43/5, зареєстрованим у Мін'юсті 21.05.2003 за N 388/7709 (зі змінами), на відповідному веб-сайті інформацію про нерухоме майно, що реалізується. Оголошення про проведення прилюдних торгів має бути розміщене не пізніше семи днів з моменту укладення договору про реалізацію майна, а у випадку проведення повторних торгів - не пізніше семи днів з моменту переоцінки майна.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження (а.с. 67-102), договір про реалізацію спірного нерухомого майна з прилюдних торгів між ВДВС Обухівського МРУЮ у Київській області та Філією 10 ПП «Нива В.Ш.» укладено 19 грудня 2012 року. Вперше прилюдні торги призначено на 28 січня 2013 року, в той час, як публікація повідомлення про прилюдні торги на відповідному веб-сайті відбулась 10 січня 2013 року, тобто без дотримання 15-денного строку, передбаченого п. 3.5 Тимчасового положення.

Уцінка нерухомого майна, відповідно до Акту уцінки нерухомого майна (а.с. 95) була зроблена 05 лютого 2013 року, а повторні прилюдні торги призначено на 15 березня 2013 року, в той час як публікація повідомлення про прилюдні торги на відповідному веб-сайті відбулась 26 лютого 2013 року, тобто без дотримання 7-денного строку, передбаченого п. 3.5 Тимчасового положення після уцінки.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не дослідив Протокол прилюдних торгів, Акт про проведені прилюдні торги, не надав належної оцінки доводам позивача щодо порушення вимог Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна та Закону України «Про виконавче провадження» під час проведення прилюдних торгів з реалізації його майна на підставі недійсного звіту про оцінку, підтверджені належними доказами, наявними в матеріалах справи, та дійшов невірного висновку про необґрунтованість позовних вимог.

У той же час правильним є висновок суду першої інстанції щодо застосування до даних правовідносин положень ст. 48 Закону України «Про іпотеку», оскільки положення цього закону застосовуються до зобов'язань, виконання яких забезпечене іпотечним майном, як і є у даній справі.

Згідно роз'яснень п .11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 "Про судове рішення в цивільній справі" у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК) .

Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Як убачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_2 12.08.2013 року ознайомилась з матеріалами виконавчого провадження про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_4. (а.с. 105)

Отже, початок перебігу позовної давності для звернення позивача до суду з даною вимогою про визнання недійсними прилюдних торгів починається з 13.08.2013 року.

Відповідно до положень ст. 48 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель, іпотекодавець, боржник та будь-який учасник прилюдних торгів вправі протягом трьох місяців з дня проведення торгів оскаржити їх результати в суді за місцезнаходженням нерухомого майна.

Однак, з даним позовом позивач звернувся до суду 12.11.2015 року, що підтверджується відтиском штампу вхідної кореспонденції Обухівського районного суду Київської області, клопотань про поважність причин пропущення позовної давності позивач не заявляв. (а. с. 4).

Таким чином, строк позовної давності за цими вимогами сплив у листопаді 2013 року, тому до даних правовідносин слід застосувати наслідки спливу позовної давності.

За таких обставин, враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, висновки суду щодо необґрунтованості позовних вимог, не відповідають обставинам справи та зроблені із порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України є підставами для його скасування із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 05 лютого 2016 року скасувати.

Ухвалити у даній справі нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: