РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/367/14-ц
Провадження № 2/327/1/2016
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.01.2016 року смт.Розівка
Розівський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Кущ Т.М.,
при секретарі судового засідання Перишкіній Г.В.,
за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Розівського районного суду Запорізької області цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Вектор» (далі ТОВ «Агро-Вектор») до ОСОБА_1 про стягнення збитків, -
В подальшому протягом розгляду справи у звязку із зміною вартості соняшника позивачем двічі самостійно було перераховано розмір завданих збитків та подано заяви про збільшення позовних вимог. Таким чином, позивач остаточно прохає стягнути з ОСОБА_1 суму збитків в розмірі 105892 грн. 32 коп.. Крім того, позивач прохав вирішити питання про розподіл понесених ним судових витрат.
Повноважні представники позивача ТОВ «Агро-Вектор» ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання, призначене на 27 січня 2016 року, не зявились, про час і місце його проведення повідомлені належним чином (а.с.141,142). У письмовій заяві, поданій до суду 27 січня 2016 року, директор ТОВ «Агро-Вектор» ОСОБА_5 повідомив судові про те, що позивач позов підтримує у повному обсязі. Одночасно директор ТОВ «Агро-Вектор» ОСОБА_5 письмово прохав справу розглянути без участіпредставників позивача та не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с.146,147-152).
Відповідач ОСОБА_1 письмово заперечував проти позову, посилаючись на його необгрутованість та недоведеність, оскільки акт комісії про визначення збитків, на його думку, не є належним доказом, при цьому подальше збільшення позовних вимог взагалі проведено особисто позивачем без повторного складення акта відповідною повноважною комісією. Крім того, на переконання відповідача, позивачем не доведено намір використовувати спірну земельну ділянку за призначенням саме у 2013 році. За таких обставин відповідач ОСОБА_1 вважає, що позов ТОВ «Агро-Вектор» не підлягає задоволенню в повному обсязі (а.с.55-57,126).
Разом з тим, відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 в судове засідання, призначене на 27 січня 2016 року, не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.144,145), про причини неявки у вказане судове засідання суду не повідомили. Від представника відповідача ОСОБА_6 заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.
При цьому, відповідачем ОСОБА_1 було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи у звязку із поданням до Розівської районної державної адміністрації Запорізької області (далі Розівська РДА) заяви про перегляд акта від 22 травня 2014 року (а.с.153), однак підстав для задоволення вказаного клопотання суд не вбачає, виходячи із приписів статті 169 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).
За письмової згоди позивача в особі директора ТОВ «Агро-Вектор» ОСОБА_5 суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158, стст.169,224 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін та їх представників.
У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Суд, зясувавши позицію позивача у справі, викладену у позовній заяві та письмових заявах про збільшення позовних вимог, зясувавши позицію відповідача, викладену у запереченнях проти позову, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.
03 квітня 2009 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Агро-Вектор» укладено договір оренди землі, згідно умов якого орендодавець надав, а орендар прийняв у тимчасове платне володіння та користування вищевказану земельну ділянку (а.с.4-9).
Пунктами 8 і 44 договору оренди передбачено, що земельна ділянка надається в оренду строком на 10 років до 01 грудня 2019 року з дати набрання чинності цього договору - з моменту підписання сторонами та його державної реєстрації (а.с.4,5 оборотна сторона).
Відповідно до акту прийому-передачі від 12 червня 2009 року ОСОБА_1 передав, а ТОВ «Агро-Вектор» прийняло земельну ділянку площею 6,8300 га у тимчасове платне користування на умовах оренди (а.с.9).
З матеріалів справи вбачається, що у 2012-2013 роках, тобто на час укладення іншого договору оренди земельної ділянки між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем (далі ФОП) ОСОБА_7, земельна ділянка перебувала у користуванні ТОВ «Агро-Вектор» та була підготовлена позивачем для подальшого використання, а саме, засіву сільськогосподарською продукцією. Однак, укладаючи договір оренди з ФОП ОСОБА_7, орендодавець ОСОБА_1 вчинив дії, які перешкоджали орендареві ТОВ «Агро-Вектор» у 2013 році користуватися орендованою земельною ділянкою та одержати дохід (а.с.16-25).
Вищевказані обставини встановлені судовими рішеннями у цивільних справах, що набрали законної сили, та відповідно до вимог ч.3 ст.61 ЦПК України, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Відповідно до п.«д» ст.156 Земельного кодексу України (далі ЗК України) власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.
Нормами ст.157 ЗК України передбачено, що відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284 «Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам» (далі Постанова) встановлено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршення якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержання доходів у звязку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Відповідно до пунктів 2,3 цієї Постанови, розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. Результати роботи комісії оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії, відшкодуванню підлягають збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані.
Так, комісією по визначенню збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам (далі - комісія) у складі: голови комісії ОСОБА_8, заступника голови комісії ОСОБА_9, секретаря комісії ОСОБА_10, членів комісії: ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, в присутності представників землекористувача ОСОБА_4, ОСОБА_3 та представника власника земельної ділянки ОСОБА_17, визначено розмір збитків в сумі 34 882 грн. 18 коп., завданих ТОВ «Агро-Вектор», та складено акт комісії по визначенню збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам від 22 травня 2014 року (далі - ОСОБА_2), який було затвердженого головою Розівської РДА ОСОБА_8 (а.с.26).
У січні 2015 року ОСОБА_1, не погодившись із ОСОБА_2 та рішенням голови Розівської РДА в частині затвердження цього ОСОБА_2, звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із відповідним позовом до Розівської РДА. 25 травня 2015 року ОСОБА_1 було відмовлено в задоволенні адміністративного позову та ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2015 року вказану постанову було залишено без змін, судове рішення набрало законної сили (а.с.78,96,97-99,106-108,109-110).
Таким чином, твердження відповідача ОСОБА_1, що ОСОБА_2 не є належним та допустимим доказом, безпідставні та не приймаються судом до уваги, оскільки відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Разом з тим, позовні вимоги ТОВ «Агро-Вектор» щодо стягнення з відповідача ОСОБА_1 збитків від неодержаного доходу сільськогосподарської продукції за 2013 рік підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Як зазначалось вище, порядок визначення збитків встановлено Постановою. За результатами звернення ТОВ «Агро-Вектор» Комісією 22 травня 2014 року складено ОСОБА_2, в якому визначено розмір збитків, завданих ТОВ «Агро-Вектор», а саме, в сумі 34 882 грн. 18 коп.. ОСОБА_2 в подальшому Комісією не переглядався, а розмір завданих збитків у звязку із зміною вартості соняшника позивачем було перераховано самостійно.
Таким чином, за наявності належних та допустимих доказів, суд вважає за необхідне частково задовольнити позов та стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Агро-Вектор» суму збитків від неодержаного доходу за 2013 рік в розмірі 34 882 грн. 18 коп., а в іншій частині заявлених вимог слід відмовити у звязку з їх необґрунтованістю.
Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Враховуючи те, що позов ТОВ «Агро-Вектор» задоволено частково, суд, згідно положень ст.88 ЦПК України, присуджує позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме, з ОСОБА_1 в сумі 523 грн. 44 коп., виходячи з розрахунку:
(34 882 грн. 18 коп. (розмір задоволених позовних вимог) * 1 589 грн. 00 коп. (сума сплаченого судового збору) / 105 892 грн. 32 коп. (розмір заявлених позовних вимог) = 523 грн. 44 коп..
На підставі викладеного, керуючись ст.156,157 ЗК України, стст.10,11,58-61,88,209,212-215 ЦПК України, суд, -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Вектор» до ОСОБА_1 про стягнення збитків, - задовольнити частково.
В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Вектор» в іншій частині заявлених вимог, - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Вектор» суму понесених судових витрат в розмірі 523 (пятисот двадцяти трьох) гривень 44 (сорока чотирьох) копійок.
Рішення суду відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції Розівський районний суд Запорізької області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-денного строку з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив Розівським районним судом Запорізької області, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Т.М.Кущ