Справа № 180/1646/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді Тананайської Ю.А., при секретарі Гащук І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Марганець цивільну справу № 180/1646/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Марганецький міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зарахування сплачених коштів в рахунок заборгованості по аліментах та звільнення від сплати заборгованості

за участю представника позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_4, представника третьої особи ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про зарахування сплачених коштів в рахунок заборгованості по аліментах та звільнення від сплати заборгованості посилаючись на те, що перебував у шлюбі з ОСОБА_2, від шлюбу мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Марганецького міського суду з нього стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини доходу. 5 листопада 201 року рішенням Марганецького міського суду з нього стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання сина в розмірі 600 гривень, щомісячно. Станом на 11.12.2014 року державним виконавцем визначено заборгованість по аліментах в розмірі 26904 гривні 27 коп. Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23 березня 2015 року розмір заборгованості зменшено до 13293 гривні 06 коп. Після чого аліменти ним сплачувались на картку сина та на його думку, існує переплата. 23.08.2017 року отримав лист державного виконавця згідно якого розмір заборгованості складає 7030 гривень 70 коп., яка виникла в звязку з тим, що не зараховано суму 11000 гривень, сплачену ним 1.08.2016 року. Просить суд врахувати 11000 гривень в рахунок заборгованості по аліментах та звільнити його від сплати заборгованості в звязку з її сплатою.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили суд його задовольнити, пояснили , що спір виник із-за 11000 гривень, які відповідач не вважає аліментами. Відповідач тільки у вересні 2017 року подала заяву про те, що зазначену суму не зараховувати, домовленостей про надання будь-якої матеріальної допомоги між сторонами не було. Син хотів придбати мопед та він обіцяв йому придбати. Відповідач заперечували проти цього. Мопед купували разом з сином. Перед цим вдвох через термінал внесли гроші на карту сина та зразу їх же зняти на придбання мопеду. Записано призначення платежу як депозит, бо сума більше 10000 гривень. Спори з приводу аліментів з відповідачем були постійні.

Відповідач та її представник просили в задоволенні позову відмовити, оскільки стягувачем за виконавчим листом є ОСОБА_2, 11000 гривень вона не отримувала, за зазначені кошти був придбаний мопед сину, як подарунок за всі дні народження. ОСОБА_2 вніс гроші на карту та зразу ж їх зняв. Призначення платежу не зазначено. Вона була проти придбання мопеду. Доказів того, що це заборгованість по аліментах позивачем не надано. Аліменти кошти на утримання дитини, а не придбання мопеду.

Представник третьої особи державний виконавець суду повідомила, що з 30 січня 2014 року стягуються аліменти у твердій сумі на утриманні дитини. Про розмір заборгованості позивач знав, оскільки приходив та приходив квитанції. Відповідач заперечувала проти зарахування суми 11000 гривень в рахунок заборгованості по аліментах. Із розміром заборгованості позивач ознайомився, коли звернувся після досягнення дитиною 18 років.

Судом встановлено, що 30.01.2014 року Марганецьким міським судом видано виконавчий лист №2/180/1044/2013 про стягнення з ОСОБА_1 щомісячно на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 600 гривень до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 19.08.2013 року.

Виконавчий лист перебуває на виконанні у Марганецькому МВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області з 24 березня 2015 року та 3.04.2015 року винесено постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження.

Згідно довідки державного виконавця, яка перебуває у матеріалах виконавчого провадження, заборгованість станом на 31 травня 2017 року становить 14350 гривень. Аліменти сплачувались з лютого 2014 року по травень 2015 року , всього 4123 гривні.

Як встановлено в судовому засіданні між сторонами виник спір щодо зарахування сплачений 11000 гривень та звільнення позивача від їх сплати.

6 вересня 2017 року ОСОБА_2 надала заяву на імя начальника ВДВС про не зарахування суми 11000 гривень, яка надійшла 1.08.2016 року в рахунок заборгованості по аліментах.

До цього заяв про зарахування цієї суми в рахунок заборгованості по аліментах ОСОБА_2 не подавала.

Згідно домовленості сторін аліменти перераховувались на картку сина ОСОБА_7

Згідно виписки з карткового рахунку № 802831 , відкритого на ОСОБА_7 1 серпня 2016 року на зазначений рахунок внесено 11 000 гривень, депозит.

Із зазначеної виписки не вбачається яка особа є платником коштів.

В судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_7, який пояснив, що він попрохав батька купити йому мопед, на що останній пообіцяв та в серпні 2016 року купив. Перед придбанням мопеда з батьком пішли обміняли долари та батько поклав 11000 гривень на його картку. Потім батько сказав зняти гроші, передати їх йому, після чого пішли купувати мопед. Розраховувався за мопед батько. Матір була проти придбання мопеду.

Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9 суду показали, що зі слів ОСОБА_7 їм відомо, що мопед йому купив батько на день народження.

Згідно ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Аналізуючи дослідженні докази, суд приходить висновку, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження факту перерахування грошових коштів в розмірі 11000 гривень саме відповідачу по справі і у рахунок сплачених аліментів. Тому підстав для звільнення позивача від сплати зазначеної суми суд не вбачає.

Відповідно до ст..13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як на підставу своїх позовних вимог позивач посилається на ст..195 СК України, але зазначена норма на правовідносин, які склалися між сторонами не поширюється. Аліменти стягнуті з позивача у твердій сумі, стаття 195 СК України передбачає визначення розміру заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу).

Інших посилань на норми права позов не містить.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи викладене, суд не знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог, тому слід в задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.ст.83, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення постанови апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Марганецький міський суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1, м.Марганець, Сонячний квартал 3/60

Відповідач: ОСОБА_2, м.Марганець, вул..Лермонтова 13/2

Третя особа: Марганецький міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, м.Марганець, вул..Садова 12, .

Повний текст рішення складений 22 березня 2018 року.

Суддя: Ю. А. Тананайська