Справа № 297/891/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого Ільтьо І. І.,

при секретарі Куні О. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Берегово цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

19.04.2016 року представник позивача Сафір Ф. О. звернувся до суду із позовною заявою, посилаючись на те, що відповідно до укладеного кредитного договору №б/н від 13.06.2012 року відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 1300,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Стверджує, що відповідач у порушення норм закону та умов договору свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку із чим станом на 29.02.2016 року має заборгованість перед банком на загальну суму 11499,41 гривень, яка складається з наступного: 598,93 гривень заборгованість за кредитом; 7026,70 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; 2850,00 гривень заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 гривень штраф (фіксована частина); 523,78 гривень штраф (процентна складова).

З огляду на наведене, представник позивача просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 13.06.2012 року у розмірі 11499,41 гривень. Також просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 1378 гривень.

В судове засідання представник позивача не з'явився, однак подав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить розглянути справу за його відсутності. Не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, однак подав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає частково та просить справу слухати у його відсутності. Не згідний з сумою заборгованості в частині нарахованої йому пені. Вважає, що розмір такої не співмірний з розміром основного простроченого боргу, а тому просить зменшити розмір пені до суми основного боргу.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з таких міркувань.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).

Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 13.06.2012 р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит на суму 1300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і «Тарифами банку» складає між ним та Банком Договір.

Згідно з п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

У відповідності до п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором, позичальник на вимогу банку повинен виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороди банку.

Надавши суму кредиту позичальнику ОСОБА_1, позивач виконав зобов'язання за вказаним договором, що підтверджується матеріалами справи.

Однак, відповідач, отримавши грошові кошти на умовах повернення, став не виконувати взяті на себе зобов'язання за вказаним договором, а саме не виконує умов договору щодо повернення заборгованості за кредитом та відсотків за користування кредитними коштами, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість перед позивачем.

Як вбачається з проведеного позивачем розрахунку, відповідач ОСОБА_1 станом на 29.02.2016 р. має прострочену заборгованість перед позивачем, зокрема заборгував Банку за вказаним кредитним договором кошти, а саме: 598,93 гривень заборгованість за кредитом; 7026,70 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; 2850,00 гривень заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 гривень штраф (фіксована частина); 523,78 гривень штраф (процентна складова).

Крім того, за несвоєчасне виконання умов згаданого кредитного договору позивач нарахував відповідачу ОСОБА_1 пеню в розмірі 2850 грн.

На неодноразові вимоги банку відповідач ОСОБА_1 не відреагував, на час розгляду справи в суді простроченої заборгованості по кредитному договору не погасив.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору.

Згідно ст.ст. 611, 625, 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання або розірвання договору, зміна умов договору, сплата неустойки чи відшкодування збитків.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором або законом.

У п.1.1.7.12 укладеного між сторонами Договору зазначається, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ч.1ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Оскільки відповідач То вт І. С. належним чином не виконував умови кредитного договору, у зв'язку з чим вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, тому суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення в частині стягнення з відповідача в користь позивача суми заборгованості за кредитним договором, яка складається з простроченого боргу, прострочених процентів та штрафів, що становить 8649,41 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача нарахованої пені та комісії, то з даного приводу слід зазначити таке.

Відповідно до вимог ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно п.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду за наявності обставин, які мають істотне значення.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.27 постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012р. за №5 роз'яснив, що положення ч.3 ст.551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з ч.2 ст.625 ЦК України, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через не співмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу.

Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

З урахуванням встановлених обставин по справі, умов договору, а також дотримуючись принципу справедливості і виходячи із положень ст.129 Конституції України та ст.1 ЦПК України, суд вважає за необхідне зменшити розмір нарахованої відповідачу ОСОБА_1 пені з 2850 грн. до 598,93 грн. (розмір заборгованості по тілу кредиту).

Узагальнюючи, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму боргу за кредитним договором від 13.06.2012 р. у розмірі 9248,34 грн. (8649,41 грн. + 598,93 грн.).

Також у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки в користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 1378 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 549, 551, 611-612, 625, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012р. за №5, ст.ст. 10, 11, 88, 57-60, 197 ч. 2, 209,212, 214-215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, мешканця АДРЕСА_1 на користь Публічного акціонерного товариства КБ «Приват Банк» суму заборгованості по кредитному договору №б/н від 13.06.2012 року в розмірі 9248 (дев'ять тисяч двісті сорок вісім) гривень 34 копійок, яка складається із: заборгованості за кредитом, що становить 598,93 грн., заборгованості за відсотками, що становить 7026,70 грн., заборгованості за пенею та комісією, що становить 598,93 грн., заборгованість по штрафах: (фіксована частина), що становить 500 грн. та (процентна складова), що становить 523,78 грн..

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, мешканця АДРЕСА_1 на користь Публічного акціонерного товариства КБ «Приват Банк» суму сплаченого судового збору в розмірі 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) гривень 00 копійок забезпечення розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ільтьо І. І.