Ухвала

іменем україни

17 лютого 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

ЧерненкоВ.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_3 на дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області Панченко Ганни Вікторівни, заінтересована особа - ОСОБА_5, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 11 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області (далі - ВДВС Броварського МУЮ) Панченко Г.В.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 04 грудня 2009 року вона та її син ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу придбали дерев'яний житловий будинок, загальною площею 68,3 кв. м, житловою площею 41,2 кв. м із надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1: вона - ѕ частини, а син - ј частини. Вказаний житловий будинок вони самовільно без належного дозволу та затвердженого проекту перебудували на новий цегляний будинок, право власності на який у встановленому порядку за нею не зареєстровано.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2013 року, що набрало законної сили, стягнуто з неї на користь ОСОБА_5 борг у сумі 532 027 грн 88 коп.

23 травня 2013 року головним державним виконавцем ВДВС Броварського МУЮ у Київській області Бойцун В.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 38100011. 31 липня 2014 року старшим державним виконавцем Панченко Г.В. у межах виконавчого провадження було складено акт опису й арешту майна, згідно з яким описано і накладено арешт на ј частки будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1. В акті зазначено, що до частини будинку самовільно добудовано стіни з червоної облицювальної цегли з покрівлею з металочерепиці, з металопластиковими вікнами, дверима, яке не зареєстровано в Комунальному підприємстві Броварської міської ради «Броварське бюро технічної інвентаризації» (далі - КП БМР «БТІ») і реєстраційній службі.

Вважає, що у державного виконавця не було підстав для опису та арешту цього житлового будинку, а при накладенні арешту на майно порушені вимоги ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки державний виконавець не звертався до уповноважених органів із метою встановлення належності їй окремих від будинку земельних ділянок, не переконався у належності описаного майна боржнику.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2015 року, залишеною без зміни ухвалою апеляційного суду Київської області від 11 листопада 2015 року, скаргу ОСОБА_3 задоволено. Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця ВДВС Броварського МУЮ Панченко Г.В. щодо проведення 31 липня 2014 року опису та арешту ѕ частини будинку АДРЕСА_1. Скасовано арешт, накладений згідно з актом опису й арешту майна від 31 липня 2014 року на ѕ частини будинку АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення про залишення скарги без задоволення.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_3, суд першої інстанції дійшов висновку, що належних та допустимих доказів узаконення самочинної реконструкції (перебудови) житлового будинку сторонами не надано і судом не встановлено, а тому ОСОБА_3 не набула у встановленому законом порядку права власності на перебудований будинок, у зв'язку із чим на нього не може бути накладено арешт, а тому вважав, що дії старшого державного виконавця щодо проведення опису й арешту 3/4 частини спірного будинку є неправомірними, а накладений арешт підлягає скасуванню.

Апеляційний суд погодився з такими висновками суду першої інстанції та залишив судове рішення без змін.

Проте погодитись із таким висновком апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами встановлено, що постановою головного державного виконавця ВДВС Броварського МУЮ Мельника С.С. від 23 травня 2013 року відкрито виконавче провадження із виконання виконавчого листа № 2/361/40/2013, виданого 18 травня 2013 року Броварським міськрайонним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 боргу в сумі 532 027 грн 88 коп.

25 грудня 2013 року державним виконавцем складено акт опису й арешту майна, згідно з яким описано та накладено арешт на 3/4 частини домоволодіння загальною площею 140 кв. м, підсобні будівлі (сарай та вбиральня, 26 кв. м), будинок загальною площею 114 кв. м, а саме: веранда - 9,6 кв. м, вітальня - 14,5 кв. м, кухня - 16,9 кв. м, санвузол - 10,3 кв. м, допоміжна - 8,7 кв. м, житлова - 13,2 кв. м, житлова - 10,1 кв. м, самовільно зведена або переобладнана площа - 17,1 кв. м по АДРЕСА_1.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 квітня 2014 року скаргу ОСОБА_3 задоволено та визнано неправомірними дії державного виконавця ВДВС Броварського МУЮ Мельника С.С. щодо проведення 25 листопада 2013 року опису й арешту 3/4 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 та скасовано арешт на 3/4 частини зазначеного домоволодіння.

Під час розгляду вказаної скарги судом установлено, що спірний житловий будинок по АДРЕСА_1 не відповідає технічному паспорту внаслідок проведення самочинної перебудови.

31 липня 2014 року старшим державним виконавцем ВДВС Броварського МУЮ Панченко Г.В. у межах виконавчого провадження повторно було складено акт опису й арешту майна, згідно з яким було описано і накладено арешт на 3/4 частини будинку загальною площею 68,3 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_1, в якому також зазначено, що до частини будинку проведені самовільні добудови, які не зареєстровано в КП БМР «БТІ» і реєстраційній службі.

Із копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 04 грудня 2009 року вбачається, що ОСОБА_3 придбала у власність 3/4 частини житлового будинку по АДРЕСА_1, а ОСОБА_6 - 1/4 частини зазначеного будинку. Житловий будинок дерев'яний, має загальну площу 68,3 кв. м, житлову - 41,2 кв. м, про що зазначено в договорі купівлі-продажу та технічному паспорті станом на 2009 рік.

У технічному паспорті на житловий будинок по АДРЕСА_1 від 30 січня 2013 року зазначено, що загальна площа будинку складає 83,3 кв. м, житлова - 23,3 кв. м, допоміжна - 50,4 кв. м, літнє приміщення - 9,6 кв. м, а приміщення 1-1 та 1-4 є самочинним будівництвом.

Відповідно до висновку судового експерта від 09 січня 2015 року житловий будинок по АДРЕСА_1 після проведення реконструкції (демонтажу прибудов «а» та «а1», монтажу прибудов «а2», «а3» з ганком та мансардового поверху) є об'єктом самочинного будівництва, оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_6 без розробки та погодження у встановленому законодавством порядку проекту реконструкції, без документа на право здійснювати будівельні роботи провели реконструкцію спірного житлового будинку.

У ході реконструкції добудовано ганок та мансардовий поверх, проведено до будинку інженерні комунікації - водопровід, каналізацію, влаштовано камін, зовнішні стіни всього будинку облицьовані керамічною фасадною плиткою.

Внаслідок самочинної реконструкції будинку загальну його площу збільшено на 15 кв. м (із 68,3 до 83,3 кв. м). Змінено основні техніко-економічні показники приміщень (функціональне призначення, геометричні розміри тощо) - змінено функціональне значення приміщення (1-1) (нумерація за технічним паспортом від 30 січня 2013 року) - з коридора та житлової кімнати на вітальню, приміщення (1-4) - з житлової кімнати на допоміжне приміщення, а також збільшено геометричні параметри будинку, збільшено площу першого поверху. В ході проведеної реконструкції приміщень будинку демонтовано огороджувальний конструктивний елемент - перегородку між приміщеннями (1-1) та (1-5).

Визнаючи неправомірними дії старшого державного виконавця ВДВС Броварського МУЮ з накладення арешту на ѕ частини згаданого вище будинку, суд послався на те, що заявник самовільно, без належного дозволу та затвердженого проекту перебудувала його на новий цегляний будинок, право власності на який у встановленому порядку не зареєструвала.

Проте згідно із інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 08 квітня 2014 року боржник є власником ѕ частини будинку по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 04 грудня 2009 року, укладеного між нею та ОСОБА_8 і посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антоновою С.М. (а. с. 101).

Заперечуючи проти скарги, представник ВДВС зазначав, що арешт за актом опису майна від 31 липня 2014 року не накладався, оскільки на цей час все майно боржника вже було арештовано на підставі постанови від 08 квітня 2014 року та зареєстровано у Державному реєстрі прав та обтяжень 14 квітня 2014 року і накладений він не на спірний будинок, а на все майно, яке належить боржнику.

Зазначені обставини суд не перевірив, не з'ясував, чи існував арешт майна за актом від 31 липня 2014 року, який ОСОБА_3 просить скасувати.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, і доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На порушення вказаної норми суд апеляційної інстанції без обґрунтування вдався до припущення, що внаслідок реконструкції будівля перестала бути об'єктом права власності.

Зазначивши, що право власності на спірний будинок було припинено та має бути повторно набутим іншим чином, суд застосував норми ч. 2 ст. 376 ЦК України, згідно з якою особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

При цьому суд не звернув уваги на те, що у даному випадку право власності на спірний будинок ОСОБА_3 набула у встановленому законом порядку, про що свідчить договір купівлі-продажу та інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень неупереджено, своєчасно та в повному обсязі.

Накладення арешту носить забезпечувальний характер, повноважень робити висновки щодо правової природи майна державний виконавець не має.

Суд апеляційної інстанції на порушення вимог ст. ст. 212-214, 315 ЦПК України на зазначене уваги не звернув та не перевірив у достатньому обсязі доводів апеляційної скарги.

За таких обставин ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Київської області від 11 листопада 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

В.А. Черненко

С.П.Штелик