Справа №667/1096/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі: головуючого судді Ус О.В., секретар Ханіков І.І., з участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянув у підготовчій частині судового засідання матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання кредитного договору удаваним в іноземній валюті та визнання його укладеним в національній валюті ,-

В С Т А Н О В И В:

12.05.2016 року відповідно до ст. 11-1 ЦПК України за протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання кредитного договору удаваним в іноземній валюті та визнання його укладеним в національній валюті передана в провадження судді Ус О.В.

13 травня 2016 року головуючим встановлено, що провадження у справі відкрито 26 лютого 2016 року за позовною заявою, що не відповідає вимогам ч.5 ст. 119 ЦПК України, оскільки позивачем заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру, які відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про судовий збір» сплачуються окремо. Позивачеві було запропоновано усунути недоліки позовної заяви шляхом доплати судового збору за дві вимоги немайнового характеру в розмірі 1102,4 грн. та розяснено що за приписами пункту 8 частини першої ст. 207 ЦПК України в разі не усунення недоліків позовної заяви, провадження у справі за якою відкрито без додержання вимог, викладених у ст. ст. 119, 120 ЦПК України, у встановлений судом строк, судом буде постановлена ухвала про залишення зави без розгляду.

Копія ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 13 травня 2016 року надіслана позивачеві ОСОБА_3

На виконання вказаної ухвали представником позивача за довіреністю подана уточнена позовна заява, в якій заявлена одна вимога.

В судовому засіданні представник позивача розяснив уточнення позовних вимог тим, що фактично вимоги не є різними з огляду на те, що суд визнаючи правочин удаваним повинний вказати на те, який саме правочин вчинений.

Згідно вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Так, в розумінні вказаної норми кожна особа має право на звернення до суду, у разі якщо вона вважає порушеними або невизнаними її права.

Разом з тим, слід враховувати, що маючи право такого звернення, особа не повинна порушувати вимоги чинного законодавства, зокрема в даному випадку, дотримання вимог до позовної заяви в частині сплати судового збору.

Також, не слід забувати і про те, що строки для вчинення певних дій, визначені у процесуальному законодавстві, мають дисциплінувати осіб, що звертаються до суду.

Суд виходить з того, що за приписами пункту 8 частини першої ст. 207 ЦПК України в разі не усунення недоліків позовної заяви, провадження у справі за якою відкрито без додержання вимог, викладених у ст. ст. 119, 120 ЦПК України, у встановлений судом строк, суд постановляє ухвалу про залишення зави без розгляду.

Уточнення позовних вимог є правом позивача, суд не вправі відмовляти у прийнятті такої заяви, але вказане посилання на п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06 листопада 2009 року було зазначено і в первісній позовній заяві. Суд звертає увагу на те, що вказаною вище Постановою лише розяснено, що встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.

Вирішуючи питання чи усунуті недоліки позовної заяви суд приходить до висновку про залишення позову без розгляду, виходячи з наступного.

Суд не може прийняти до уваги пояснення представника позивача як підставу для несплати судового збору посилання на ст. 22 Закону України «Про захист прав споживача», оскільки перелік підстав для звільнення від сплати судового збору та пільг щодо його сплати визначено статтями 3, 5 Закону України «Про судовий збір» .

Відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, яка дії з 01.09.2015 р.) позивачі за позовами про захист прав споживачів не входять до переліку осіб, які звільнені від сплати судового збору. ОСОБА_4 є спеціальним, редакція ст.5 вищевказаного Закону змінена Законом від 22.05.2015 р., тому є пізнішою до редакції п.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів». В зв'язку з чим, при колізії правових норм, підлягає застосуванню по визначенню пільг щодо сплати судового збору. Відтак, на час звернення до суду позивач не має пільг, як позивач, на подачу позову в порядку захисту прав споживачів без оплати судового збору.

Відповідно до частини 3 статті 2 ЦПК України провадження у цивільних правах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Оскільки ОСОБА_3 звернувся до суду у 2016 році із позовною заявою, тобто на момент чинності статті 5 Закону України «Про судовий збір» у новій редакції, якою не передбачено звільнення від сплати судового збору позивачів - за позовами, що пов'язані з порушенням прав споживачів, то правові підстави для його звільнення від сплати судового збору за подання та розгляд позову відсутні.

Крім того, за змістом підпункту 8 пункту 1 частини 2 статті 4 цього Закону ставка судового збору визначається саме на час вчинення окремої процесуальної дії, тобто на момент звернення до суду з позовною заявою.

Разом з тим, частиною 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Проте, при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

Оскільки спеціальним законом, який визначає підстави для звільнення від сплати судового збору та пільги щодо його сплати є ОСОБА_4 України «Про судовий збір», то саме цей ОСОБА_4 підлягає застосуванню.

Тому, виходячи з того, що статтею 5 Закону України «Про судовий збір» не передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору, то ОСОБА_3 не звільняється від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду.

Аналогічні висновки здійсненні суддями Верховного Суду України при розгляді питання щодо відсутності підстав для звільнення від сплати судового збору споживачів у 2016 році ( ухвали Верховного Суду України від 16.01.2016 року у справі №6-3084ц15, від 30.03.2016 р. та 08 квітня 2016 року у справі № №6-758ц16, від 01 квітня 2016 року у справі № 6-753цс16, від 06 квітня 2016 року у справі № 6-602-цс16, від 25 квітня 2016 року у справі № 6-967цс16, від 27 квітня 2016 року у справі 6-631цс16 тощо).

Позивач не скористався своїм правом на оскарження ухвали суду від 13.05.2016 року щодо визначення розміру судових витрат, яке йому було розяснено у її резолютивній частині.

Відповідно до частин 1, 3 статті 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Оскільки ОСОБА_3 такого клопотання не заявлено, в позовній заяві не наведено поважних причин для звільнення від сплати судового збору, ухвала про залишення позову без руху містила розяснення щодо обовязку сплати судового збору з вище наведених підстав (абзац пятий мотивувальної частини), суд приходить до висновку про залишення позовної заяви без розгляду.

Також суд вважає можливим в порядку ч.4 ст. 10 ЦПК України розяснити, що ч.2 ст. 207 ЦПК України передбачено, що залишення позовної заяви без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, не перешкоджає повторному зверненню до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 119, 207, 293 ЦПК України, ст. ст. 5, 6, 7 Закону України «Про судовий збір»,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання кредитного договору удаваним в іноземній валюті та визнання його укладеним в національній валюті - залишити без розгляду.

Розяснити, що залишення позовної заяви без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, не перешкоджає повторному зверненню до суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Херсонський міський суд Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги в п'ятиденний строк з дня її проголошення, а у випадку якщо її постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_5