Справа № 357/177/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Ліщинська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №5, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуваючи в шлюбі з ОСОБА_2 з 24.07.1993 року по 22.09.2014 р., придбали в 1997 році №187 в будинку №9 по вул.. Декабристів в м. Біла Церква, яку було оформлено на відповідача. На даний час шлюб між сторонами розірвано, відповідач залишив житло, має іншу сім»ю, а позивач з дітьми залишилася проживати в зазначеній квартирі. Відповідач не визнає право позивача на частину квартири, а тому позивач просить суд визнати квартиру АДРЕСА_1 спільним майном подружжя та поділити квартиру, виділивши у власність позивача 1/2 частину цієї квартири та залишити у власності відповідача 1/2 частину спірної квартири.

В судовому засіданні позивач підтримала позов.

Відповідач позов не визнав, заперечив поділ спірної квартири.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали даної справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 24.07.1993 року по 22.09.2014 року. Наведене підтверджується зібраними матеріалами справи та підтверджено рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 22.09.2014 року по справі № 357/8629/14-ц.

В судовому засіданні встановлено, що в період шлюбу сторін, 05.12.1997 року, було придбано квартиру АДРЕСА_2. Однак, покупцем в договорі купівлі-продажу зазначеної квартири значиться, лише, ОСОБА_2. Дане підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 05.12.1997 року, зареєстрованого під № 11161 від 08.121997р.

Згідно Звіту про оцінку житлової однокімнатної квартири АДРЕСА_3 , ринкова вартість квартири становить 491 990 грн.

Встановлено, що на даний час позивач з дітьми проживає за місцем своєї реєстрації, тобто в спірній квартирі, а відповідач близько двох років проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 з іншою сімєю. Зазначене підтверджено поясненнями сторін.

Відповідач заперечуючи позов, вказав, що спірна квартира була придбана спільними коштами сторін та за матеріальною допомогою їхніх батьків, але відповідач заперечує спільну з позивачем власність на дану квартиру, оскільки спільне користування цією однокімнатною квартирою неможливе. А тому відповідач запропонував в судовому засіданні компенсувати йому частину вартості житла. Позивач погодилася на пропозицію відповідача та просила визнати за нею право власності на всю квартиру, передавши ОСОБА_2 компенсацію 1/2 частини даної квартири в сумі 245 995 грн. що, також, не заперечив відповідач.

При вирішенні даного спору суд виходив з наступного.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст.70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що майно квартира АДРЕСА_4, є спільною власністю сторін, придбана їх спільним коштом , в період проживання однією сімєю.

Сторони в судовому засіданні погодили здійснити поділ спірної квартири , яка є обєктом права спільної сумісної власності, відповідно до положень ч.ч.4,5 ст. 71 СК України, а також, сторони погодили вартість даної квартири.

Так, у разі наявності в майні, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, неподільних речей, то в силу частини другої статті 71 СК України такі речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними, з присудженням одному з подружжя грошової компенсації, замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, і за змістом частин четвертої, пятої статті 71 СК України присудження такої грошової компенсації можливе лише за згодою того з подружжя, якому вона присуджується, та внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного, оцінюючи подані докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи, суд дійшов висновку, що можливо визнати за ОСОБА_1 право власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_5, стягнувши з неї на користь відповідача компенсацію вартості 1/2 частини цієї квартири в сумі 245 995 грн.

Позивач не ставила питання про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, а тому судові витрати слід залишити за позивачем.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.,60,70,71СК України, ст.ст. 10, 59, 60, 82, 88, 212-215, 296 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити

Визнати квартиру АДРЕСА_5 спільним майном подружжя.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_6.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості 1/2 частини квартири АДРЕСА_7 в сумі 245 995 гривень.

Судові витрати залишити за позивачем ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_3