Справа № 461/9578/15 Головуючий у 1 інстанції: Котельва К.О.
Провадження № 22-ц/783/2983/16 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Бакуса В.Я., Гірник Т.А.,

секретар: Симець В.І.,

за участі в судовому засіданні позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 10 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7, Департаменту містобудування Львівської міської ради про скасування наказу, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 10 березня 2016 року заяву задоволено.Заборонено ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_7 проводити будівельні, монтажні роботи за адресою АДРЕСА_1, а також заборонено Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Львівській області (79000, м. Львів, пл. Маркіяна Шашкевича,1 тел. , ) реєструвати право власності на добудову квартири АДРЕСА_1. Заборонено органам нотаріату України (нотаріусам) реєструвати права власності на добудову квартири АДРЕСА_1.

Вказану ухвалу оскаржила ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5

В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати. Вважає ухвалу незаконною, ухваленою з порушенням норм процесуального права. Зазначає, що суд прийняв до уваги лише письмову заяву представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову. Крім цього, представником позивача не було доведено того, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, а тому у суду не було підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Зазначає, що відповідно до дозвільних документів, відповідачами завершена реконструкція квартири АДРЕСА_1 з розширенням за рахунок горища з частковою надбудовою, влаштуванням балкону та заміною пічного опалення. На час розгляду справи в суді ніякі будівельні та монтажні роботи не проводяться і не можуть відновитись, оскільки роботи по реконструкції квартири №2 закінчені. Також, зважаючи на поданий зустрічний позов, лише після рішення суду по даній справі можливо буде вирішувати питання про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1. Окрім цього, судом не мотивоване прийняте ним судове рішення.

В судове засідання окрім позивача та її представника решта осіб, що беруть участь у справі (їх представники) не з'явилися, причин неявки (неявки представників) не повідомили. Однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у відсутності осіб, що беруть участь у справі (їх представників), які у судове засідання не з'явилися, оскільки такі повідомлялись про час та місце розгляду справи належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було та зважаючи на ч.2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та її представника в заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Як вбачається із змісту оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 151-153 ЦПК України та задовольняючи заяву про забезпечення позову вказував про те, що будівельні роботи за адресою: АДРЕСА_1, у будь який момент можуть відновитись, оформлення права власності може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам, що мають значення та вимогам закону.

Згідно ч.1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на допомогу, яка виплачується касами взаємодопомоги, благодійними організаціями, а також на вихідну допомогу, допомогу по безробіттю, на майно або грошові кошти неплатоспроможного банку, а також на майно або грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Ця вимога не поширюється на позови про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, про відшкодування збитків, завданих злочином. Не може бути накладено арешт на предмети, що швидко псуються. Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, заборони або встановлення обов'язку вчиняти певні дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку. Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення рішень, актів Національного банку України, а також встановлення для Національного банку України заборони або обов'язку вчиняти певні дії. Не допускається забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії за позовами власників або кредиторів неплатоспроможного банку до такого банку або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Майно або грошові суми клієнта неплатоспроможного банку, на яке судом накладено арешт до дня віднесення банку до категорії неплатоспроможних, може бути передано приймаючому або перехідному банку чи спеціалізованій установі, утвореній Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, у встановленому законодавством про систему гарантування вкладів фізичних осіб порядку з письмовим повідомленням Фондом гарантування вкладів фізичних осіб особи, в інтересах якої накладено арешт. При цьому передане майно або грошові суми залишаються обтяженими відповідно до ухвали суду про накладення арешту.

Відповідно до змісту п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно змісту п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається із виділених матеріалів цивільної справи, що надійшли на розгляд до апеляційного суду, ОСОБА_2 заявлено позов до ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7, Департаменту містобудування Львівської міської ради, у якому позивач заявила ряд вимог, а конкретно, просить про:

скасування наказу Департаменту містобудування Львівської міської ради № 217 «Про затвердження гр. гр. ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_7 містобудівних умов та обмежень на проектування та реконструкцію квартири АДРЕСА_1 з розширенням за рахунок горища з частковою надбудовою, влаштуванням балкону та заміною пічного опалення на двоконтурний котел» від 15.07.2013 року;

зобов'язання громадян ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 привести у попередній стан горище будинку АДРЕСА_1 шляхом знесення за їхній рахунок незаконної надбудови 3 поверху будинку АДРЕСА_1;

зобов'язання громадян ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 привести у попередній стан дах першого поверху по прибудованій ОСОБА_2 та перекритій прибудові будинку АДРЕСА_1, шляхом знесення за свій рахунок незаконної надбудови 2 поверху будинку АДРЕСА_1;

зобов'язання ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 не чинити перешкод ОСОБА_2 в користуванні горищем будинку АДРЕСА_1 та демонтувати незаконно встановлені залізні броне двері;

визнання за ОСОБА_2 60/100 часток горища будинку АДРЕСА_1, а за ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_7 40/100 часток горища.

Зважаючи на заявлені вимоги заходи забезпечення позову, про вжиття яких просила позивач слід вважати відповідними заявленим позовним вимогам; такими, що забезпечуватимуть заявлений позов та невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого майбутнього рішення суду про задоволення позову.

Так, такі заходи забезпечення позову, як заборона відповідачам проводити будівельні, монтажні роботи за адресою АДРЕСА_1, забезпечують вимоги про зобов'язання до вчинення дій та невжиття таких заходів та можливі дії відповідачів по продовженню робіт у спірній частині будинку може призвести до утруднення виконання рішення суду в частині цих вимог чи навіть зробити таке виконання неможливим.

Заходи ж щодо заборони відповідному органу та нотаріусам реєструвати право власності на добудову відповідної спірної частини будинку забезпечують вимогу про визнання права за позивачем на частку горища. Невжиття ж таких може знову ж призвести до утруднення виконання рішення суду в частині цих вимог чи зробити таке виконання неможливим.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд постановляючи оскаржувану ухвалу взяв до уваги лише заяву позивача про забезпечення позову не слід вважати обґрунтованими, оскільки про можливість вчинення відповідачами певних неправомірних дій в спірній частині будинку, що відповідно може вплинути на подальше виконання можливого рішення суду про задоволення позову свідчить лист Департаменту ДАБІ у Львівській області №1013-6/13-16 від 4.01.2016 року (а.с. 115-117), згідно якого вказаним органом встановлено факти вчинення певних порушень відповідачами вимог закону при проведенні робіт у спірній частині будинку.

Зважаючи на вказане, а також подані відповідачами заперечення на позовну заяву (а.с. 54-56), зустрічну позовну заяву (а.с. 64-66), слід вважати, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Решта доводів апеляційної скарги, в тому числі і що стосується відсутності мотивації у оскаржуваному судовому рішенні з посиланням на практику Європейського суду з прав людини, спростовуються наведеним та такі слід вважати помилковими.

Зважаючи на вказане апеляційну скаргу, як необґрунтовану слід відхилити, оскаржувану ж ухвалу суду першої інстанції, як таку, що постановлена у відповідності до встановлених обставин та вимог закону слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 - відхилити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 10 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: В.Я. Бакус

Т.А. Гірник