АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6104/16 Справа № 201/4091/16 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Демченко Е.Л.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Єлізаренко І.А., Куценко Т.Р.

при секретарі Синенко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 22 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз», третя особа ОСОБА_3, про зобовязання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з уточненим позовом до публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» (далі ПАТ «Дніпрогаз») про зобовязання вчинити певні дії, мотивуючи тим, що неодноразово звертався до ПАТ «Дніпрогаз» з клопотанням надати дозвіл на виконання робіт по монтажу в квартирі АДРЕСА_1 двох лічильників споживання газу (вузлів обліку), оскільки газова плита та газова водонагрійна колонка «Протерм» підключені до різних трубопроводів газопостачання.

Зазначав, що на перше його звернення відповідач запропонував встановити один лічильник (вузол обліку) та видав технічні умови №112/1 від 31 січня 2013 року, якими передбачено заміна підключення існуючої газової водонагріваючої колонки ВГП (колонка «Протерм РОР-23») та газової плити кухні до одного трубопроводу газопостачання.

Вказував, що з такою пропозицією він та ОСОБА_3 (третя особа по справі) не погодились, а тому неодноразово зверталися до ПАТ «Дніпрогаз» із клопотанням видати нові технічні умови на справедливих та сприятливих умовах щодо монтажу двох лічильників споживання газу.

Посилаючись на те, що ПАТ «Дніпрогаз» не бажає змінювати технічні умови та наполягає на встановленні одного лічильника, а у відповіді №10983/2-2 від 28 грудня 2015 року повідомив, що згідно п.6.108 ДБН В.2.5-20:2001 «Газопостачання» кожен споживач газу повинен бути забезпечений єдиним комерційним вузлом обліку кількості газу, а тому просив суд ухвалити рішення, яким визнати протиправними та необґрунтованими відмови ПАТ «Дніпрогаз» за його заявами та скаргами щодо надання дозволу та технічних умов на встановлення лічильників, зобовязати ПАТ «Дніпрогаз» повторно розглянути його заяву та видати дозвіл та технічні умови на влаштування в квартирі АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_3, двох газових лічильників для обліку споживання газу газовою водогрійною колонкою «Протерм», розташованою у приміщенні за технічним паспортом №8 площею 5,3 кв.м та газовою плитою, розташованою у приміщенні №3 кухні площею 8,9 кв.м. Стягнути з ПАТ «Дніпрогаз» на його користь10.000 грн. компенсації моральної шкоди.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 22 червня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково. Зобовязано ПАТ «Дніпрогаз» повторно розглянути заяву ОСОБА_2 щодо надання дозволу та технічних умов на встановлення двох газових лічильників для обліку споживання газу газовою водогрійною колонкою «Протерм», яка розташована у приміщенні №8 площею 5,3 кв.м та газовою плитою, що розташована в приміщенні №3 кухні площею 8,9 кв.м в квартирі АДРЕСА_3. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 22 червня 2016 року шляхом зобовязання ПАТ «Дніпрогаз» надати дозвіл та технічні умови на встановлення в квартирі двох газових лічильників споживання газу, визнати протиправними та необґрунтованими відмови за заявами та скаргами, стягнути з ПАТ «Дніпрогаз» у рахунок відшкодування моральної шкоди 10.000 грн.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів находить, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які буди досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5)чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6)як розподілити між сторонами судові витрати; 7)чи є негайні підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8)чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Однак зазначеним вимогам закону ухвалене у справі рішення суду не відповідає.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що на підставі договору дарування квартири від 22 листопада 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, власником спірної квартири АДРЕСА_4 є ОСОБА_3, третя особа по даній справі (а.с.11).

Позивач ОСОБА_2 є чоловіком ОСОБА_3, зареєстрований та проживає у даній квартирі (а.с.8,9,10).

Рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної у м.Дніпропетровську ради №387 від 20 червня 2003 року затверджено акт державної технічної комісії від 02 червня 2003 року про готовність до експлуатації квартири №31 після перепланування і обєднання квартир №31 і №32 у кількості трьох житлових кімнат житловою площею 57,5 м2 по вул.Паторжинського,11 та присвоєно квартирі, введеній в експлуатацію № 31 (а.с.13).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції керувався ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» та прийшов до висновку, що відповідь ПАТ «Дніпрогаз» за №10983/2-2 від 28 грудня 2015 року є неповною, оскільки в ній не наведено достатніх обґрунтувань та не надано оцінку обставинам, викладених у зверненні позивача, щодо важливості встановлення двох вузлів обліку у квартирі АДРЕСА_5, решту позовних вимог вважав такими, що не підлягають задоволенню.

Колегія суддів не може у повній мірі погодитись з таким висновком суду виходячи з наступного.

Згідно до положень статей 55,124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

ЦПК України не передбачає можливості заміни позивача за ініціативою суду.

Колегія суддів звертає увагу на те, що власником спірної квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 за договором дарування квартири від 22 листопада 2003 року(а.с.11).

При розгляді справи, районний суд не звернув уваги на зазначену обставину.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.316 ЦК України).

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ст.317 ЦК України).

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку (ст.383 ЦК України).

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст.391 ЦК України).

Таким чином, суд позбавлений можливості задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2, оскільки він не є власником спірної квартири, а отже у нього відсутні правові підстави для звернення до суду зі вказаними позовними вимогами.

Посилання ОСОБА_2 в позовній заяві на те, що він є чоловіком ОСОБА_3 та, що займається вирішенням усіх технічних питань, повязаних з експлуатацією квартири та її комунальних й санітарно-технічних мереж, обладнання не можуть слугувати підставою для його звернення до суду з даним позовом, оскільки тільки власник житла має права вимагати усунення порушеного права.

Відповідно до ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Однак, судова колегія наголошує, що власник квартири не позбавлена права на звернення до суду з позовом про захист порушеного свого права.

Відповідно п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України апеляційна інстанція скасовує рішення якщо судом неправильно застосовано норми матеріального чи процесуального права.

Суд допустив такі порушення, а тому рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 22 червня 2016 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст.ст.303,307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 22 червня 2016 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» про зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Єлізаренко І.А.

ОСОБА_5