Справа № 464/2735/15 Головуючий у 1 інстанції: Борейко С.В.
Провадження № 22-ц/783/582/16 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Бермеса І.В., Мусіної Т.Г.,

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю: ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, представника ЛКП «Старий Львів» - Олешик О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 16 жовтня 2015 року у справі за позовом Львівського комунального підприємства "Старий Сихів" до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території, -

ВСТАНОВИЛА:

27 березня 2015 року Львівське комунальне підприємство «Старий Сихів» звернулося із зазначеним позовом у якому з урахуванням уточнених вимог від 09 квітня 2015 року, 14 квітня 2015 року та 22 червня 2015 року просили стягнути з відповідачів 3253 гривень 14 коп. заборгованості за спожиті житлово - комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з вересня 2005 року по січень 2015 року (а.с.2-4; 21-23; 24;59).

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 16 жовтня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь Львівського комунального підприємства "Старий Сихів" заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 3253 грн. 14 коп.

Стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь Львівського комунального підприємства "Старий Сихів" судовий збір по 121,80 грн. з кожного.

Рішення суду оскаржила представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі посилається на те, що судом помилково не застосував строку позовної давності, у зв'язку з чим слід було відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за комунальні послуги за період з березня 2005 року по січень 2012 року в розмірі 1859,81 грн. та стягненню підлягала сума 1393,33 грн. за період з лютого 2012 року по січень 2015 року.

Зазначає, що суд прийшов до невірного висновку, що було переривання строку позовної давності у зв'язку із періодичною сплатою відповідачами заборгованості, що свідчить про визнання боргу. Однак, складовою частиною платежів, які нараховувались ЛКП "Старий Сихів", є також платежі за воду. Ці суми відповідачами завжди визнавались, у зв'язку з чим ОСОБА_2 вносила грошові кошти за користування водою. Про те, що відповідачами не визнавався обов'язок сплачувати заборгованість за послуги за утримання будинку та прибудинкової території, свідчать численні скарги.

Просить рішення Сихівського районного суду м. Львова від 16 жовтня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, представника ЛКП «Старий Львів» - Олешик О.М. на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 підлягає до задоволення, а рішення Сихівського районного суду м. Львова від 16 жовтня 2015 року зміні на підставі п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення.

Задовольняючи позов про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з вересня 2005 року по січень 2015 року суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачами періодично сплачувались кошти, тим самим визнавався борг.

З таким висновком суду повністю погодитися не можна виходячи із наступних підстав.

Судом та матеріалами справи установлено, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 є співвласниками, зареєстровані та проживають у квартирі АДРЕСА_1. Разом з ними у квартирі зареєстрована та проживає ОСОБА_6, що підтверджується довідкою ЛКП «Старий Сихів» від 20 березня 2015 року № 638 (а.с.6).

Відповідний будинок перебуває на обслуговуванні ЛКП «Старий Сихів» (балансоутримувач), який надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території.

У відповідності до ст.13, п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ч.ч.1, 2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державно житлового фонду» п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків (в редакції постанови КМУ від 24 січня 2006 року №45, діє з 02 лютого 2006 року), відповідачі зобов'язані сплачувати кошти за надані житлово-комунальні послуги, до яких, зокрема належать послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій зобов'язані сплачувати як квартиронаймачі, так і власники викуплених та приватизованих квартир.

Тарифи на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій встановлені рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 26 листопада 2010 року №1651 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і прибудинкових територій для мешканців м. Львова індивідуально по кожному будинку» і увійшли в дію з 01 грудня 2010 року. Розрахунки тарифів проводились відповідно до Порядку формування тарифів, затверджених постановою КМУ від 20 травня 2009 року №525 «Про затвердження порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і Типового договору про надання послуг утримання будинків і споруд та прибудинкових територій»

Відповідачі користуються послугами, які надає позивач, однак не сплачують за це коштів, в результаті чого, згідно наявних в справі розрахунків (а.с.7-8; 52), у них виникла заборгованість, за період за період з вересня 2005 року по січень 2015 року, в сумі 3253 гривень 14 коп., яку суд стягнув у примусовому порядку.

Як убачається довідки - розрахунку, відповідачі проводили оплату: у вересні 2005 року - 0,04 грн., жовтні 2005 року - 11,32 грн.; жовтні 2010 року - 47,34 грн.; листопаді 2010 року - 88 грн.; грудні 2010 року - 80 грн.; січні 2011 року - 40 грн.; лютому 2011 року -120 грн.; березні 2011 року - 40 грн.; квітні 2011 року - 42 грн.; серпні 2011 року-50 грн.; січні 2012 року - 100 грн.; квітні 2012 року -50 грн.; липні 2012 року - 100 грн.; березні 2014 року - 200 грн.; липні 2014 року -100 грн.; серпні 2014 року - 40 грн.; вересні 2014 року - 57 грн.; січні 2015 року - 68 грн. (а.с.52).

В суді першої інстанції відповідачі, заперечуючи проти позову, посилалися на те, що у квартирі за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані та проживають троє інвалідів ЧАЕС, просили застосувати позовну давність (а.с.36).

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 (остання надає правову допомогу згідно доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 26 жовтня 2015 року№102, та довіреності від 26 жовтня 2015 року) підтвердили, що суми які вони (відповідачі) сплачували є платежами за воду. Оплату за утримання будинку та прибудинкової території вони не вносили, оскільки такі послуги надавалися неякісно, про що свідчать їх численні скарги на ім'я начальника ЛКП (раніше жеку).

Листом ЛКП «Старий Сихів» від 13 листопада 2015 року №649 підтверджується, що у період з 2005 по 2015 рік виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води є комунальні підприємства, що обслуговують житловий фонд, в тому числі Львівське комунальне підприємство «Старий Сихів» .

Відтак, оплата послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення протягом вказаного періоду мешканцями квартири АДРЕСА_1 проводилась на рахунок ЛКП «Старий Сихів».

Також встановлено, що заборгованості за водопостачання та водовідведення у відповідачів перед ЛКП «Старий Сихів» не має.

Отже, висновки суду першої інстанції, що відповідачами періодично сплачувалась заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території до лютого 2012 року не знайшли свого підтвердження.

Позовна давність за статтею 256 ЦК України - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Йдеться про те, що протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого порушеного права судом.

Згідно статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об'єктивні (сам факт порушення права), так і суб'єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти. Для визначення початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і об'єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.

При цьому норма частини першої статті 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб'єктивних прав, відтак обов'язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права покладається на позивача.

Згідно із частиною третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленого до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У справі №6-152 цс14 Верховний суд України у постанові від 29 жовтня 2014 року висловив наступну правову позицію.

Для правильного застосування частини 1 статті 261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і об'єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.

Позивач знав або повинен був знати про заборгованість відповідачів за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, однак до лютого 2015 року не звертався з вимогами щодо її стягнення.

Тому у вимогах ЛКП «Старий Сихів» до відповідачів, щодо стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території за період з вересня 2005 року по січень 2015 року слід відмовити за спливом позовної давності.

У той же час, підлягає стягненню з відповідачів у солідарному порядку заборгованість з утримання будинку та прибудинкової території, яка виникла у них в межах строку позовної давності, з лютого 2012 року по січень 2015 року, в сумі 1393,33 гривень.

З урахуванням наведеного апеляційна скарга представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 підлягає до задоволення, рішення Сихівського районного суду м. Львова від 16 жовтня 2015 року зміні з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову ЛКП «Старий Сихів».

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст. 309, ст.313, ч.2 ст.314, ст..ст.316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 16 жовтня 2015 року змінити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь Львівського комунального підприємства «Старий Сихів» заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з лютого 2012 року по січень 2015 року в розмірі 1393 (одна тисяча триста дев'яносто три) гривні 33 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_9 на користь Львівського комунального підприємства «Старий Сихів» по 60 гривень судових витрат.

Від сплати судових витрат ОСОБА_5 та ОСОБА_9 - звільнити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Бермес І.В.

Мусіна Т.Г.