Справа №487/1133/16-ц 20.04.2016 20.04.2016 20.04.2016
Провадження №22-ц/784/995/16
Справа 487/1133/16-ц Головуючий першої інстанції: Павлова Ж.П.
Провадження №22ц/784/995/15 Доповідач апеляційного суду: Буренкова К.О.
УХВАЛА

Іменем України

20 квітня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої: Буренкової К.О.,

суддів: Крамаренко Т.В., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання: Горенко Ю.В.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві апеляційну скаргу

ОСОБА_2

на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 березня 2016 року, постановлену за її скаргою на неправомірні дії державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із скаргою на неправомірні дії державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 березня 2016 року ОСОБА_2 відмовлено у відкритті провадження за скаргою на дії державного виконавця з підстав, передбачених п.1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невірне застосування судом норм процесуального права, просить зазначену ухвалу скасувати, а справу повернути до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 травня 2014 року, цей же суд 17 липня 2015 року видав виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Імпульс-Миколаїв Дистриб'юційна Компанія» 334632 грн. 35 коп. боргу.

Виконавчий лист видавався ТОВ «Імпульс-Миколаїв Дистриб'юційна Компанія» як цивільному позивачу у кримінальній справі на виконання вироку суду в частині стягнення грошових коштів.

Постановою державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції від 08 лютого 2016 року відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом.

В обґрунтування скарги на зазначену постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, ОСОБА_2 посилалась на порушення державним виконавцем положень Закону України «Про виконавче провадження» щодо строків звернення виконавчого листа до виконання та місця вчинення виконавчих дій.

Зазначені обставини та зміст скарги ОСОБА_2 свідчать, що вона звернулась до суду із скаргою на рішення державного виконавця при виконанні вироку суду в частині цивільного позову.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звертатися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їх права чи свободи.

Згідно ч. 3 ст. 535 КПК України у разі якщо судове рішення або його частина підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, суд видає виконавчий лист, який звертається до виконання в порядку, передбаченому законом про виконавче провадження.

Однак розділом про виконання судових рішень КПК України не передбачено порядку судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців чи посадових осіб державної виконавчої служби.

Відповідно до роз'яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, які містяться в п. 8 постанови від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв'язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, то до них застосовуються норми ЦПК за умови, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства (частина п'ята статті 128 КПК (№4651 -У1).

Оскільки судове рішення щодо цивільного позову у кримінальному провадженні ухвалюється не за нормами ЦПК, які лише субсидіарно можуть бути застосовані при його розгляді, а його примусове виконання здійснює державна виконавча служба, то оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби при виконанні вироків , що стосується вирішення цивільних позовів у кримінальному провадженні, відповідно до ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Частиною 1 ст. 181 КАС України визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осію.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Встановивши, що ОСОБА_2 звернулась до суду із скаргою на рішення державного виконавця при виконанні вироку суду в частині цивільного позову, яка відповідно до ч.1 ст. 181 КАС України підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, суд першої інстанції на підставі п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України обґрунтовано відмовив у відкритті провадження за її скаргою.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що справа повинна розглядатися в порядку цивільного судочинства, не заслуговують на увагу, оскільки є наслідком помилкового тлумачення положень цивільного процесуального права.

За наведеного колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а ухвалу судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього дня протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий К.О. Буренкова

Судді Т.В. Крамаренко

Л.М. Царюк