РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

"23" червня 2016 р. 145/618/16-ц

2/145/418/2016

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Мазурчака А. Г.

за участю секретаря Мигдальської Н.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, в якому вказує, що вона є власником житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований за адресою : Вінницька область, Тиврівський район, смт. Тиврів, вул. Жовтнева, 50.

Зазначене нерухоме майно було набуто нею в 2003 році в порядку спадкування після смерті її батька, ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Земельна ділянка, на якій розташовано зазначений житловий будинок з господарськими спорудами належить їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ЯБ № 957102 від 01.08.2007 року.

Відповідач по справі є її колишнім чоловіком. Вони уклали шлюб 05 лютого 1989 року.

Оскільки після укладення шлюбу відповідач став членом її сім'ї, вона зареєструвала його в належному їй на праві власності будинку.

Однак в подальшому шлюбне життя в них не склалось, відтак вона була вимушена звернутись до суду з позовом про розірвання шлюбу.

Шлюб між ними було розірвано 15.12.2015 року заочним рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області.

Ще до розірвання шлюбу, а саме в 2006 році відповідач по справі залишив її з дитиною та виїхав в невідомому напрямку. З тих пір жодних відомостей про нього чи його місцезнаходження в неї немає.

Відповідно до записів домової книги відповідач зареєстрований в належному їй житловому будинку 23.01.2008 року.

Його реєстрація була пов'язана з тим, що він був членом її сім'ї, однак з часу розірвання їх шлюбу він перестав відноситись до неї.

На даний час в неї виникла необхідність зняти її колишнього чоловіка з реєстрації в належному їй житловому будинку, однак зробити це без його згоди в неї немає можливості, тому вона змушена звернутись до суду з даним позовом.

Оскільки, протягом останніх десяти років відповідач у належному їй житловому будинку не проживає, комунальні платежі не сплачує, його особистих речей в будинку немає, будинком він не цікавиться, тягар утримання майна не несе, вважає, що він втратив право на користування житловим будинком.

Таким чином вважає, що належним способом захисту її права власності буде вимога про позбавлення відповідача права на користування належним їй житловим приміщенням.

Просить позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, права користування житловим будинком № 50 по вул. Жовтнева смт. Тиврів Тиврівського району Вінницької області.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав, просить його задоволити з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку, через оголошення в газеті "Урядовий кур'єр" № 85 від 06.05.2016 року (а.с. 28), заяв про відкладення розгляду справи, про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 383 Цивільного кодексу України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї.

Стаття 3 Сімейного кодексу України визнає сім'єю спільне проживання осіб, що пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки.

Згідно ст. 71 ч. 1 Житлового кодексу УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців, а згідно ст. 72 цього Кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування даним житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між ним і власником житла, або законом.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

ОСОБА_2 - власниця житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований за адресою : Вінницька область, Тиврівський район, смт. Тиврів, вул. Жовтнева, 50.

Зазначене нерухоме майно було набуто нею в 2003 році в порядку спадкування після смерті її батька, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом (а.с. 6,7).

Земельна ділянка, на якій розташовано зазначений житловий будинок з господарськими спорудами належить позивачці на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ЯБ № 957102 від 01.08.2007 року(а.с. 12).

Крім позивачки у вказаному домоволодінні зареєстрований ОСОБА_3, що стверджується домовою книгою (а.с. 15-16).

Позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 який було розірвано 15.12.2015 р., що стверджується рішенням Тиврівського районного суду (а.с.17).

Відповідач ОСОБА_3 у вказаному будинку не проживає більше року, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання, виданого Тиврівською селищною радою 31.03.2016 року (а.с. 14) та довідкою Тиврівської селищної ради № 257 від 30.03.2016 р. (а.с. 18).

Після розірвання шлюбу відповідач перестав бути членом сім'ї позивачки, вони з ним не пов'язані спільним побутом і не мають взаємних прав та обов'язків, договір найму житла між ними не укладався, а тому ОСОБА_3 втратив право користування даним житлом.

Доказів на спростування позову не надано.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. 405, ЦК України, 71 ЖК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим будинком № 50 по вул. Жовтнева в смт. Тиврів Тиврівського району Вінницької області.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Тиврівського районного суду протягом десяти діб з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення апеляційна скарга на рішення може бути подана до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд протягом десяти діб.

Суддя Мазурчак А. Г.