Справа № 447/462/15 Головуючий у 1 інстанції: Дем"яновський Ю.Г.
Провадження № 22-ц/783/5316/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 А. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Ніткевича А.В.

суддів Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря Іванової О.О.,

з участю прокурора Заяць І.Є., представника Більченської сільської ради ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представників відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 04 червня 2015 року у справі за позовом Миколаївського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Більченської сільської ради Миколаївського району Львівської області до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Державна інспекція сільського господарства у Львівській області, про визнання недійсним та скасування Державного акту на право власності на землю та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Більченської сільської ради Миколаївського району Львівської області, треті особи: Миколаївська міжрайонна прокуратура Львівської області, Державна інспекція сільського господарства у Львівській області, Миколаївський районний виробничий відділ Львівської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про визнання права власності на земельну ділянку та визнання чинним Державного акту на право приватної власності на землю,-

встановила:

У березні 2015 року Миколаївський міжрайонний прокурор звернувся в суд з позовом в інтересах держави в особі Більченської сільської ради Миколаївського району Львівської області до ОСОБА_3 про визнання недійсним та скасування державного акту про право приватної власності на землю серії ЛВ № 5976 від 28.12.2001р., виданого ОСОБА_3.

Вимоги мотивував тим, що рішенням Більченської сільської ради № 285 від 15.05.2001 року передано ОСОБА_3 у власність земельні ділянки загальною площею 0,34 га, в тому числі 0,20 га для будівництва і обслуговання житлового будинку та 0,14 га для ведення особистого підсобного господарства в с. Болоня Миколаївського району. Миколаївським районним центром державного земельного кадастру Львівської області, на підставі заяви-договору із ОСОБА_3 від 21.10.2001 року виготовлено технічну документацію на виконання робіт по підготовці та видачі Державного акту на право приватної власності на землю загальною площею 0,351 га. В подальшому ОСОБА_3 видано державний акт на право приватної власності на землю загальною площею 0,351 га. Вказаний державний акт серії ЛВ № 5976 зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 78. В ході проведення перевірки в Більченській сільській раді Державною інспекцією сільського господарства в Львівській області щодо додержання вимог земельного законодавства при наданні ОСОБА_3 земельної ділянки виявлено ряд порушень, зокрема, «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі».

Прокурор просив поновити строк позовної давності та задовольнити позов, скасувати Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЛВ № 5976 від 28.12.2001 року виданий ОСОБА_3

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернувся в суд із зустрічним позовом до Більченської сільської ради Миколаївського району Львівської області, з участю третіх осіб Миколаївської міжрайонної прокуратури Львівської області, Державної інспекції сільського господарства у Львівській області, Миколаївського районного виробничого відділу Львівської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», в якому просив визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,018 га. призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку в с. Болоня, Миколаївського району Львівської області та визнати чинним Державний акт на право приватної власності на землю площею 0,351 га серії ЛВ № 5976 виданий 28.12.2001 року на ім»я ОСОБА_3

В обґрунтування вимог покликався на те, що у рішенні № 285 від 15.05.2001 року вчинені довільні дописки площі земельної ділянки, переданої ОСОБА_3 у приватну власність, які суперечать даним вказаним у Державному акті на право приватної власності на землю серії ЛВ № 5976 від 28.12.2001 року. Копія вищевказаного рішення Більченської сільської ради не може мати жодного правовстановлюючого значення, оскільки виготовлена всупереч виданого йому Державного акту. Просив відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити його зустрічний позов.

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 04 червня 2015 року первісний позов задоволено.

Поновлено Миколаївському міжрайонному прокурору Львівської області який діє в інтересах держави в особі Більченської сільської ради Миколаївського району Львівської області строк позовної давності.

Скасовано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЛВ № 5976 від 28.12.2001 року, виданий ОСОБА_3 як незаконний.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку та визнання чинним Державного акту на право приватної власності на землю відмовлено за безпідставністю.

Рішення суду оскаржив відповідач за первісним та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3.

Рішенням Апеляційного суду Львської області від 28 жовтня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 04 червня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення.

У задоволенні позову Миколаївського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Більченської сільської ради Миколаївського району Львівської області до ОСОБА_3 про визнання недійсним та скасування державного акту про право приватної власності на землю серії ЛВ № 5976 від 28.12.2001р., виданого ОСОБА_3 відмовлено за пропуском строку позовної давності.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до Більченської сільської ради Миколаївського району Львівської області, треті особи: Миколаївська міжрайонна прокуратура Львівської області, Державна інспекція сільського господарства у Львівській області, Миколаївський районний виробничий відділ Львівської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,018 га призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку в с. Болоня, Миколаївського району Львівської області та визнання чинним Державного акту на право приватної власності на землю площею 0,351 га серії ЛВ № 5976 виданого 28.12.2001року ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 липня 2016 року рішення Апеляційного суду Львівської області від 28 жовтня 2015 року в частині позовних вимог Миколаївського міжрайонного прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Більченської сільської ради Миколаївського району Львівської області до ОСОБА_3, з участю третьої особи Державної інспекції сільського господарства у Львівській області, про визнання недійсним та скасування державного акта на право власності на землю скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі, що стосується задоволення позовних вимог за первісним позовом Миколаївського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Більченської сільської ради Миколаївського району Львівської області, ОСОБА_3 вважає рішення незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що вказаний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, про що його представником заявлено клопотання у суді першої інстанції, однак таке безпідставно відхилене.

Звертає увагу на те, що суд першої інстанції не дослідив оригіналу рішення Більченської сільської ради № 285, на якому ґрунтується позов та оскаржуване рішення суду, натомість взяв до уваги його копію із виправленнями та дописками, які нічим не обґрунтовані.

Вважає, що суд безпідставно поновив прокурору строк позовної давності.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні первісного позову.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та його представники ОСОБА_4, ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримали, в обґрунтування надали пояснення, аналогічні доводам скарги.

Прокурор Заяць І.Є. в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечила, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник Більченської сільської ради ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційну визнав, відмовився від поданого прокурором в інтересах сільської ради позову.

Незважаючи на відмову представника Більченської сільської ради Миколаївського району від поданого прокурором в інтересах держави позову, відповідно до ч. 4 ст. 46 ЦПК України, на вимогу прокурора колегія суддів продовжила розгляд справи по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників розгляду справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині, яка переглядається, колегія суддів дійшла висновку що апеляційна скарга в цій частині підлягає до задоволення виходячи із наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, зазначений законами України.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи первісні позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні встановлені факти наявності ряду порушень вимог законодавства, процедури складання технічної документації та оформлення і видачі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ № 5976 від 28.12.2001 року, виданого на ім»я ОСОБА_3

Крім цього суд вважав, що Миколаївському міжрайонному прокурору Львівської області необхідно поновити строк позовної давності та визнати причини пропущення строку поважними, оскільки про незаконність оскаржуваного Державного акту про право приватної власності на землю серії ЛВ № 5976 від 28.12.2001 року прокурор дізнався 18.02.2015 року після проведення перевірки у Більченській сільській раді Державною інспекцією сільського господарства у Львівській області.

У справі встановлено, що рішенням Більченської сільської ради № 285 від 15 травня 2001 року передано ОСОБА_3 у власність земельні ділянки площею 0,34 га, в тому числі 0,20 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку та 0,14 га для ведення особистого підсобного господарства в с. Болоня, Миколаївського району (а.с. 10).

Миколаївським районним центром державного земельного кадастру Львівської області на підставі заяви-договору із ОСОБА_3 від 21 жовтня 2001 року виготовлено технічну документацію на виконання робіт по підготовці та видачі державного акта на право приватної власності на землю загальною площею 0,351 га.

28 грудня 2001 року ОСОБА_3 видано державний акт серії ЛВ № 5976, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 78, на право приватної власності на землю загальною площею 0,351 га (а.с. 9).

Державна інспекція сільського господарства в Львівській області звернулася до прокуратури із клопотанням від 13 лютого 2015 року про вжиття заходів прокурорського реагування для усунення порушень норм чинного законодавства, виявлених під час проведення перевірки в Більченській сільській раді щодо додержання вимог земельного законодавства при наданні ОСОБА_3 земельної ділянки (а.с. 7, 8).

В судовому засідання апеляційної інстанції представник відповідача ОСОБА_4 та сільський голова Більченської сільської ради ОСОБА_2 зазначили, що не вважають порушеними інтереси сільської ради та жителів с. Болоня, Миколаївського району, оскільки площа земельної ділянки для обслуговування житлового будинку в розмірі 0,218 га. визначена на підставі обмірів спеціалістами після знищення чагарників по периметру та знаходиться в дійсних межах існуючої земельної ділянки ОСОБА_3, які ніким не оспорюються, а земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства площею 0,133 га виділена меншою площею ніж 0,14 га, як вказано в рішенні, оскільки на місцевості по фактичних обмірах 0,14 га немає, а є лише 0,133 га і землевласник ОСОБА_3 таке зменшення площі вказаної земельної ділянки не оспорює.

Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів не вбачає порушення інтересів держави в особі Більченської сільської ради у даному спорі, оскільки розмір переданої ОСОБА_3 в порядку приватизації земельної ділянки для обслуговування жилого будинку площею 0,218 га не перевищує граничної норми безоплатної передачі земельних ділянок, встановленої у п. «г» ч. 1 ст. 121 ЗК України яка у селах становить 0,25 га, як і не перевищує встановлений п. «б» ч.1 ст. 121 ЗК України розмір наданої йому земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства.

Право суміжного землекористувача ОСОБА_6 на спірну земельну ділянку площею 0,133 га не підтверджено судовими рішеннями Миколаївського районного суду Львівської області віл 04.10.2000р., залишеним без змін ухвалою Львівського обласного суду від 25.12.2000р. та ухвалою Верховного Суду України від 13.11.2001р., якими у позові ОСОБА_6 відмовлено та зобовязано Більченську сільську раду передати ОСОБА_3 у власність земельну ділянку площею 0,14 га.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Виходячи зі змісту пунктів 32-35 рішення Європейського суду з прав людини «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24 червня 2003 року майном у значенні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади.

За висновком Суду в зазначеній справі «наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила». Оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, в такому випадку мало місце «непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції».

Задовольняючи позов прокурора та позбавляючи ОСОБА_3 права власності на набуте майно з огляду на наявність порушень при передачі земельних ділянок у власність з боку органу держаної влади, суд першої інстанції також не врахував, що самі по собі допущені органами публічної влади порушення не можуть бути безумовною підставою для визнання недійсним Державного акту про передачу земельних ділянок у власність та повернення спірного майна державі в порушення права власності набувача, якщо вони не допущені внаслідок винної, протиправної поведінки осіб, яким земельні ділянки були передані у власність.

Обґрунтовуючи позов, прокурор про наявність таких обставин не зазначав, а судом не встановлено протиправної поведінки ОСОБА_3, при цьому, як зазначено вище, порушення інтересів держави в особі Більченської сільської ради та суміжного землекористувача ОСОБА_6 у даному спорі, немає.

Оскільки суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального права національного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, а також ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і осносовположних свобод людини 1950р., колегія суддів вважає, що рішення суду в частині задоволення позову прокурора в інтересах держави в особі Більченської сільської ради підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову за безпідставностю позовних вимог.

Що стосується доводів апелянта про пропуск прокурором позовної давності при зверненні з позовом до суду, колегія суддів звертає увагу на те, що положення закону про правові наслідки спливу позовної давності можуть застосовуватися лише у тих випадках, коли буде доведено існування самого суб'єктивного цивільного права і факт його порушення або оспорювання.

Якщо ж під час розгляду справи буде встановлено, що у позивача немає суб'єктивного права, про захист якого він просить, або ж воно не порушувалось чи не оспорювалось, суд повинен відмовити в позові не через пропуск строку позовної давності, а за безпідставністю матеріально-правової вимоги.

Крім цього, відмова у позові як за пропуском строку позовної давності, так і через необґрунтованість позову, є взаємовиключними підставами, оскільки положення про позовну давність застосовуються лише до обґрунтованих позовів.

Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог прокурора у зв»язку із безпідставністю позовних вимог, така підстава, як пропуск позовної давності не може бути застосована для відмови у позові.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 313,314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 04 червня 2015 рокув частині задоволення позову Миколаївського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Більченської сільської ради Миколаївського району Львівської області до ОСОБА_3 про визнання недійсним та скасування державного акту про право приватної власності на землю серії ЛВ № 5976 від 28.12.2001р., виданого на ім»я ОСОБА_3 скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову Миколаївського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Більченської сільської ради Миколаївського району Львівської області до ОСОБА_3 про визнання недійсним та скасування державного акту про право приватної власності на землю серії ЛВ №5976 від 28.12.2001р., виданого на ім»я ОСОБА_3 відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

ОСОБА_7