Справа №577/1214/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Кравченко В. О.
Номер провадження 22-ц/788/926/16 Суддя-доповідач - Левченко Т. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Хвостика С. Г. , Околота Г. М.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11 квітня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_5 про стягнення безпідставно набутих коштів, -

в с т а н о в и л а:

10 березня 2016 року ОСОБА_4 звернулася з вищезазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що на початку жовтня 2015 року домовилась з відповідачем про придбання автомобіля марки ВАЗ-2106, держномер НОМЕР_1, після чого передала йому кошти у сумі 25000 грн., а відповідач передав їй автомобіль та документи на нього. 11 листопада 2015 року вказаний автомобіль був вилучений у неї працівниками міліції, які повідомили, що він значиться у базі як викрадений за заявою власника ОСОБА_5 В подальшому автомобіль було повернуто власнику. Посилається на те, що кошти, які отримав відповідач від неї за автомобіль, який був викрадений на момент продажу є безпідставно набутими, а тому просила стягнути з ОСОБА_3 на свою користь 25000 грн., а також понесені нею судові витрати.

Рішенням суду від 11 квітня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 25 000 грн. безпідставно набутих коштів, а також 551 грн. 20 коп. - відшкодування судового збору та 2000 грн. - витрат на правову допомогу, всього 27551 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить змінити рішення суду в частині стягнення витрат на правову допомогу, відмовивши у задоволенні цієї вимоги. Вважає рішення суду в частині стягнення витрат на правову допомогу необгрунтованим та таким, що не відповідає вимогам Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 15 січня 2014 року між позивачкою ОСОБА_4 та адвокатом - Черпаковою О.І. укладено договір про надання правової допомоги, згідно умов якого остання зобов'язалась надавати правову допомогу та юридичні послуги, в тому числі допомогу консультаційного характеру, підготовку позовної заяви та представництво в суді. ОСОБА_4, в свою чергу, зобов'язалася сплатити 2000 грн. за надані послуги, з них: 1000 грн. - за консультації, запити, складання позовної заяви та 1000 грн. - за представництво у суді (а. с. 12-13).

10 березня 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6, третя особа: ОСОБА_5 про стягнення безпідставно набутих коштів (а. с. 2-3)

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11 квітня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 25 000 грн. безпідставно набутих коштів, а також 551 грн. 20 коп. - відшкодування судового збору та 2000 грн. - витрат на правову допомогу, всього 27551 грн. 20 коп. (а.с. 26).

У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Зі змісту ст. 79 ЦПК України слідує, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи належать в тому числі і витрати на правову допомогу.

Як роз'яснено в п. 47 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах » від 17 жовтня 2014 року №10, право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України ( Рішення від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року №6-рп/2013 ).

Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом ( стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

В рішенні від 16.11.2000 року №13-рп/2000 Конституційний Суд України, зазначив, що аналіз чинного законодавства України з питання визначення певного кола суб'єктів надання правової допомоги та їх повноваження, дає підстави визначити, зокрема, такі види суб'єктів надання правової допомоги: державні органи України, до компетенції яких входить надання правової допомоги (Міністерство юстиції України, Міністерство праці та соціальної політики України, нотаріат тощо); адвокатура України як спеціально уповноважений недержавний професійний правозахисний інститут, однією з функцій якого є захист особи від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах (частина друга статті 59 Конституції України); суб'єкти підприємницької діяльності, які надають правову допомогу клієнтам у порядку, визначеному законодавством України; об'єднання громадян для здійснення і захисту своїх прав і свобод (частина перша статті 36 Конституції України).

Відповідно до ч. 1 ст. 56 ЦПК України, правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги.

Адвокат - Черпакова О.І. має право на надання правової допомоги як адвокат, а здійснення представництва прав та інтересів ОСОБА_4 під час розгляду справи обумовлено угодою про надання правової допомоги (а.с.12, 13).

Як роз'яснено в п. 48 вищевказаної постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, витрати на правову допомогу, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Адвокат - Черпакова О.І. виконала взяті на себе зобов'язання за угодою про надання правової допомоги. Зокрема, склала позовну заяву, приймала участь в судових засіданнях в якості представника позивача: 30 березня 2016 року з 09:12:51 год. по 09:34:00 год. - тривалістю 21:09 хв. та 11 квітня 2016 року з 09:53:39 год. по 10:12:45 год. - тривалістю 19:06 хв., всього - 40:18 хв., що підтверджується журналами судових засідань в даній справі (а.с. 14, 24).

Згідно акту виконаних робіт (наданих послуг) адвокат Черпакова О.І. надала юридичні послуги, визначені в угоді про надання правової допомоги і витратила на складання позовної заяви та консультації - 2 години, на представництво інтересів у суді - згідно журналу судового засідання, а ОСОБА_4 сплатила за надані послуги 2000 грн. (а. с. 42).

Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_4 були задоволені повністю, право компенсування судових витрат, понесених стороною на користь якої ухвалено рішення, визначене ст. 88 ЦПК України, тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого рішення про наявність підстав стягнення вказаних витрат з відповідача.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновком суду щодо розміру присуджених до стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, виходячи з наступного.

Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» установлено у 2016 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі становить 1378 грн. 00 коп., у погодинному розмірі - 08 грн. 29 коп.

З вищенаведених норм законів вбачається, що розмір компенсації витрат на правову допомогу при розгляді даної справи у погодинному розмірі не може перевищувати 551 грн. 20 коп. (1378 грн. х 40%) та бути нижчим 8 грн. 29 коп.

Таким чином максимальний розмір компенсації витрат на правову допомогу за участь у судових засіданнях, які тривали 40:18 хв. становить 367,47 грн. (551,2 грн. : 60 хв. = 9,19 грн.), (40 хв. х 9,19 грн. = 367,47).

За таких обставин, враховуючи характер спірних правовідносин, незначну ступінь складності справи та тривалість її розгляду, граничний (максимальний) та мінімальний розміри компенсації витрат на правову допомогу у погодинному розмірі, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, колегія суддів вважає необхідним визначити компенсацію витрат на правову допомогу за розгляд справи у суді першої інстанції, які підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 у розмірі 500 гривень.

Отже, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає зміні, а розмір компенсації витрат на правову допомогу зменшенню до 500 гривень.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.3; 309 ч. 1 п. 4; 313-314; 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11 квітня 2016 року змінити в частині розміру компенсації витрат на правову допомогу та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 500 гривень витрат на правову допомогу. У зв'язку з цим також змінити загальну суму стягнення з 27551 грн. 20 коп. на 26051 грн. 20 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -