АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/3190/15-ц Номер провадження 22-ц/786/427/16Головуючий у 1-й інстанції Жага Е. Г. Доповідач ап. інст. Карнаух П. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Карнаух П.М.

Суддів: Кривчун Т.О., Чумак О.В.

секретарі: Ткаченко Т.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства " Дельта Банк"

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04 грудня 2015 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства " Дельта Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

31.08.2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до місцевого суду з вказаним позовом до ОСОБА_2, обґрунтовуючи його тим, що відповідно до укладеного 22.11.2007 року кредитного договору №0 відповідач отримав кредит в розмірі 24 879,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,0 % на рік на строк з 22.11.2007 року до 22.11.2014 року. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредит в розмірі та в строки, передбачені кредитним договором. Відповідач не виконав своїх зобов'язань за кредитним договором, у зв'язку з чим за ним утворилася заборгованість, яка станом на 28.07.2015 року становить 421 752 грн. 22 коп. та складається з: 204 482 грн.90 коп. - заборгованості за кредитом, 217 269 грн. 32 коп. заборгованості по процентах за користування кредитом, а всього - 421 752 грн. 22 коп., яку і просили стягнути на їх користь.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04 грудня 2015 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» просили скасувати рішення суду першої інстанції з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі. Вказують, що строк позовної давності не пропущено.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.213ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Місцевим судом вірно встановлено, що 22.11.2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №0, за умовами якого банк надав відповідачу кошти в сумі 24 879,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,0 % на рік на строк з 22.11.2007 року до 22.11.2014 року.

08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитами та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «ДельтаБанк» прав вимоги до боржників, до АТ «ДельтаБанк» переходить (відступається) право вимагати (замість АТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитами та забезпечувальними договорами.

Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

З урахуванням вищенаведеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по даному кредитному договору.

З матеріалів справи також вбачається, що виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк».

Відповідно до п.1.2.2 кредитного договору відповідач зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку № 1 до Договору але в будь-якому випадку не пізніше 22 листопада 2014 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов Договору.

Судом установлено, що зобов'язання за кредитним договором відповідач виконував неналежним чином, у зв'язку з чим за ним утворилася заборгованість, яка згідно наданої позивачем довідки станом на 28.07.2015 року (а.с.22) становить 421 752 грн. 22 коп. та складається з: 204 482 грн.90 коп. - заборгованості за кредитом, 217 269 грн. 32 коп. заборгованості по процентах за користування кредитом.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що, оскільки відповідач припинив здійснювати погашення заборгованості за договором кредиту, за ним утворилась заборгованість, яка за повідомленням позивача на 26.01.2010 року складала 1222,01 доларів США (по тілу кредиту та процентах) та 800,87 грн. пеня, та з цього часу позивач мав право звернутися до суду з позовом, проте звернувся в суд з пропуском загального строку позовної давності.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками місцевого суду, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим до його виконання.

Згідно вимог чинного законодавства України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов'язанні строк (термін) його виконання (ст.ст.526,527,530 ЦК України).

Статтею 525 ЦК України встановлено заборону односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, відповідач зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства.

У відповідності до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України).

Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Отже, сторони кредитного договору встановили строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі цього договору.

За змістом частини третьої статті 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 - 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до п.1.2.2, 1.3.4. кредитного договору відповідач зобов'язався щомісяця до 22 числа (включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитним договором, сплачувати банку нараховані проценти за користування кредитом, повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку № 1 до Договору але в будь-якому випадку не пізніше 22 листопада 2014 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов Договору.

Згідно п. 9.8 Договору, строк дії Договору встановлюється з дати його укладання (дати підписання Договору сторонами) до повного повернення Банку всієї суми кредиту за договором та повного погашення плати за кредит і неустойки в разі її нарахування.

Таким чином, умовами кредитного договору (а.с.5-13) (п. 1.1.2., 1.3.4) сторони встановили як строк дії договору - до повного погашення позичальником заборгованості за кредитом та процентами за користування ним, кінцевий строк повернення кредиту до 22 листопада 2014 року, так і строки виконання зобов'язань із щомісячним погашенням платежів - щомісяця до 22 числа включно кожного календарного місяця для основної заборгованості і для процентів за користування кредитом, що вбачається з графіку, який є додатком до кредитного договору та невід'ємною його частиною.

Отже, договором установлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, тому право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

З матеріалів справи вбачається, що з позовом до суду позивач звернувся 26.08.2015 р. подавши позовну заяву засобами поштового зв'язку, та яка зареєстрована судом першої інстанції 31.08.2015 р. (а.с.35).

Відповідачем у суді першої інстанції до ухвалення судового рішення було заявлено про застосування до правовідносин строку позовної давності (а.с.79-82).

Укладений між сторонами кредитний договір не містить умов щодо збільшення строку позовної давності.

Згідно розрахунку, наданого позивачем на запит апеляційного суду, заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором за період з 19.11.2011 року та станом на 28.07.2015 рокe складає 9268,44 доларів по тілу кредиту, що в еквіваленті згідно курсу НБУ (за 100 доларів США- 2206.2278 грн.) становить 204482,90 грн., а по відсотках (у тому числі за період з 29.07.2014 р. - по 28.07.2015 р.) - 9848,00 доларів США, що в еквіваленті згідно курсу НБУ (за 100 доларів США - 2206.2278 грн.) складає 217269,30 грн., а всього - 421752,21 грн.

За цей період відповідачем було здійснено три платежі на погашення відсотків: 01.10.2012 р. та 01.11.2012 р. по 200 доларів США, та 01.02.2013 р. - 150 доларів США.

Наданий розрахунок не викликає сумнівів у колегії суддів та відповідачем не спростований. Власного розрахунку заборгованості відповідачем не надано.

Відтак з урахуванням встановлених по справі обставин та на підставі зазначених правових норм колегія суддів приходить до висновку про те, що позивачем не пропущено загальний строк позовної давності за вказаним кредитним договором по щомісячних платежах за період з 22.09.2012 року по 22.11.2014 року.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Як роз'яснено у п. 14 Постанови Пленуму ВСУ від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», згідно з частиною першою статті 192 ЦК ( 435-15 )

законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання.

У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

За підрахунком колегії суддів відповідно до наданого позивачем на запит апеляційного суду розрахунку, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 7700,56 доларів США по щомісячних платежах за період з 22.09.2012 року по 22.12.2014 р., що згідно курсу НБУ на час ухвалення рішення (за 1 долар США - 27,3125 грн.) складає 210 321,54 грн., та перевищує заявлену позивачем суму заборгованості за кредитом 204482,90грн..

Разом з тим, колегія суддів не може вийти за межі позовних вимог, а тому приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором кредиту у розмірі 421752,22 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту у сумі - 204482,90 грн. та 217269,32 грн. - відсотків, в межах загального строку позовної давності по платежах з 22.09.2012 року по 22.11.2014 року відповідно до наданого апеляційному суду розрахунку .

Також у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню 6326,28 грн. судового збору, виходячи з того, що позов задоволено в повному обсязі, а позивач при подачі позову був звільнений від сплати судового збору у відповідності до ЗУ «Про судовий збір» в редакції, яка діяла на час подачі позову, та п. 1.1. ч. 2 ст. 4 якого передбачено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлена 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

Окрім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 4019,40 грн. судового збору, сплаченого позивачем при подачі апеляційної скарги (а.с.110).

Керуючись ст.ст.303,304, п.2 ч.1 ст.307, п.3,4 ч.1 ст.309, ст.ст.314,316,317 ЦПК України, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", - задовольнити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04 грудня 2015 року, - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовом Публічного акціонерного товариства " Дельта Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 22.11.2007 року задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер № НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б, МФО 380236, ) заборгованість за кредитним договором № 0 від 22 листопада 2007 року у сумі 421 752,22 грн. (чотириста двадцять одна тисяча сімсот п'ятдесят дві гривні 22 коп.), з яких 204482,90 грн. тіло кредиту, 217269,32 грн. відсотки, а також 4019,40 грн. (чотири тисячі дев'ятнадцять гривень 40 копійок) судового збору, а всього - 425 771,62 грн. (чотириста двадцять п'ять тисяч сімсот сімдесят одна гривня 62 копійки).

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 6326,28 грн. судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий /підпис/ П.М.Карнаух

Судді /підпис/ Т.О.Кривчун

/підпис/ О.В.Чумак

ЗГІДНО: Суддя Апеляційного

суду Полтавської області П.М.Карнаух