Номер провадження: 22-ц/785/4059/16
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Сегеди С.М.

при секретарі Ліснік Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Арцизького районного суду Одеської області від 30 березня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Арцизький районний сектор Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа Арцизький районний сектор Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 який належить їй на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21 липня 1995 року, виданого Арцизькою міською радою народних депутатів Одеської області та договору дарування від 24 жовтня 2000 року, посвідченого державним нотаріусом Арцизької державної нотаріальної контори. Крім неї у будинку зареєстровані та проживають члени її родини, а саме ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_3, який мешкає у будинку за усним договором найму житлового приміщення. Оскільки вона страждає на онкологічне захворювання, а її син хворіє на туберкульоз, вони потребують окремих жилих кімнат, тому вона запропонувала відповідачу знятись з реєстраційного обліку та виселитись у добровільному порядку, але він відмовився, що зумовило її звернення до суду з вказаним позовом.

Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав.

Представник третьої особи Арцизького РС ГУДМС України в Одеській області Бочевар Т.О. у судове засідання не з'явився, про слухання справи був повідомлений належним чином.

Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 30 березня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Арцизький районний сектор Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якої просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на те, що судом не повно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, а також, що судом порушені норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно п. 3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив матеріали справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 21 липня 1995 року, виданого Арцизькою міською радою народних депутатів Одеської області та договору дарування від 24 жовтня 2000 року, посвідченого державним нотаріусом Арцизької державної нотаріальної контори (а.с. 7 - 9).

Згідно копії домової книги у житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 зареєстроване місце проживання ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_3 - з 2000 року (а.с. 10 - 13).

ОСОБА_9., ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_3 постійно проживають у вказаному будинку, що підтверджується копією довідки, виданої виконавчим комітетом Арцизької міської ради Одеської області № 1545 від 10.09.2015 року (а.с. 16).

Також судом встановлено, що відповідач мешкає постійно у спірному будинку з 2000 року, а також встановлено, що позивачка та відповідач деякий час перебували у фактичних шлюбних відносинах.

Відмовляючи в задоволені позову ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, суд першої інстанції виходив з того, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням врегульоване нормами ст.ст. 71, 72 ЖК України (щодо житла, яке належить до державного житлового фонду), ст. 405 ЦК України та Главою 6 Розділу III ЖК України (щодо користування жилими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного житлового фондуй які і мають застосовуватись у даних спірних відносинах.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника житлового будинку (квартири) які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст. 162 цього Кодексу (користування житлом на платній основі).

Стаття 64 ЖК України до членів сім'ї власника квартири відносить дружину наймача, їх дітей і батьків. Зазначена норма також встановлює, що членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство (ч. 2). Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї (ч. 3).

Відповідно до ч. 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Право користування приватним житлом має речово-правовий характер, у зв'язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України, зокрема житловий сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність особи без поважних причин понад один рік у спірному житловому приміщенні.

У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Особа підлягає визнанню такою, що втратила право користування жилим приміщенням, у разі доведеності не користування приміщенням понад встановлені строки без поважних причин. У разі розгляду такого спору встановленню підлягають причини відсутності особи понад встановлені строки в жилому приміщенні.

Оскільки судом було встановлено, що відповідач мешкає постійно у спірному будинку з 2000 року, а також, те, що, певний період часу позивачка та відповідач перебували у фактичних шлюбних відносинах, вели спільне господарство, відповідача можна безпосередньо віднести до члена сім'ї позивачки, і навіть після припинення шлюбних відносин відповідач залишився постійно проживати у будинку позивачки, тобто згідно зі ст.ст. 64, 156 ЖК України припинення шлюбних відносин не позбавляє його права користування займаним приміщенням, на підставі чого судом в задоволені позовних вимог позивачки було відмовлено на законних підставах.

Більш того, під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2, пояснила, що не заперечує про те, що ОСОБА_3 постійно мешкає за місцем своєї реєстрації, а також вона не проти того, щоб він продовжував проживав у її будинку.

Судова колегія погоджується з вказаними висновками суду, та не находить підстав для задоволення апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що вона, як власник будинку має право використовувати житловий будинок лише для власного проживання та проживання членів сім'ї, а відповідач всупереч її волі проживає у її будинку, мотивуючи своє проживання реєстрацією свого місця проживання, тому вона як власник майна має право вимагати від відповідача усунути перешкоди у користуванні її власністю, не приймаються до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме тим, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, можливо лише у разі доведеності не користування приміщенням такою особою понад встановлені строки без поважних причин, а у разі розгляду такого спору встановленню підлягають причини відсутності особи понад встановлені строки в жилому приміщенні, як судом відповідач був членом сім'ї позивачки та зареєстрований постійно у вказаному будинку зі згоди позивачки, користується будинком та прилеглими спорудами по сьогоднішній день, тому не може бути визнаним таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Інші доводи апеляційної скарги також не приймаються до уваги, оскільки вони також спростовуються матеріалами справи, а письмових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до суду надано не було.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційної скарги доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують, та задоволенню не підлягають, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв'язку з чим апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Арцизького районного суду Одеської області від 30 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ С.М. Сегеда