Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Дербенцевої Т.П., Остапчука Д.О.,

ПоповичО.В., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Відділу Держземагенства у Голопристанському районі Херсонської області про визнання державного акта на право власності на земельну ділянку недійсним та його скасування, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою; за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання державного акта на право власності на земельну ділянку недійсним

за касаційною скаргою ОСОБА_4 в особі представника на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 03 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 22 липня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Мотивував вимоги тим, що йому належить земельна ділянка площею 0, 0805 га по АДРЕСА_1. Відповідач є власником суміжної земельної ділянки. На межі ділянок ОСОБА_4 встановила паркан, захопивши кілька метрів його землі.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_3 просив усунути йому перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов'язання відповідача прибрати бетонну огорожу з його частини земельної ділянки та привести її у належний стан, який існував до порушення.

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3, Відділу Держземагенства у Голопристанському районі Херсонської області про визнання державного акта на право власності на земельну ділянку недійсним та його скасування, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Зазначала, що 18 червня 2003 року за договором купівлі-продажу вона придбала земельну ділянку площею 0, 055 га по АДРЕСА_2. 20 серпня 2012 року відповідачу видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 на підставі договорів дарування від 29 вересня 2011 року № 3539 та № 3542.

Разом з тим, при видачі ОСОБА_3 державного акта на земельну ділянку площею 0, 0805 га по АДРЕСА_1 змінено конфігурацію цієї земельної ділянки шляхом збільшення розміру за рахунок її (ОСОБА_4) земельної ділянки.

Посилаючись на викладені обставини, просила визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 20 серпня 2012 року, виданий на ім'я ОСОБА_3; зобов'язати ОСОБА_3 усунути їй перешкоди у користування земельною ділянкою шляхом відновлення меж землекористування відповідно до державного акта серії НОМЕР_2, виданого на її ім'я.

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про визнання державного акта на право власності на земельну ділянку недійсним, посилаючись на те, що при одержанні відповідачем державного акта на землю не узгоджувалися межі земельної ділянки із суміжними землекористувачами. Таким чином, державний акт видано ОСОБА_4 без належного оформлення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Вказані порушення призвели до захоплення відповідачем частини земельної ділянки, яка перебуває у його власності.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 03 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 22 липня 2015 року, позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою задоволено. Ухвалено усунути ОСОБА_3 перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов'язання ОСОБА_4 за власний рахунок прибрати бетонну огорожу з його частини земельної ділянки та привести її у належний стан, який існував до порушення.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Відділу Держземагенства у Голопристанському районі Херсонської області про визнання державного акта на право власності на земельну ділянку недійсним та його скасування відмовлено.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання державного акта на право власності на земельну ділянку недійсним відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі представника, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду у частині задоволення первісного позову та відмови у задоволенні її зустрічного позову; ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_3 у позові про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, задовольнити її зустрічний позов.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

У справі встановлено, що за договором дарування земельної ділянки від 29 вересня 2011 року № 3542 ОСОБА_3 отримав у дар від ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0, 0405 га по АДРЕСА_3 (кадастровий номер НОМЕР_3). Дарувальнику земельна ділянка належала на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4, виданого на підставі рішення Новофедорівської сільської ради від 16 жовтня 2009 року № 852 (Т. 1, а. с. 94).

За договором дарування від 29 вересня 2011 року № 3539 ОСОБА_3 отримав у дар від ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0, 040 га по АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_5). Дарувальник володів вказаною земельною ділянкою на підставі державного акта серії НОМЕР_6, виданого на підставі договору купівлі-продажу від 27 червня 2002 року (Т. 1, а. с. 95).

За заявою ОСОБА_3 було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акта на право власності на об'єднану земельну ділянку по АДРЕСА_1 загальною площею 0, 0805 га. Об'єднаній земельній ділянці присвоєно новий кадастровий номер НОМЕР_7. 20 серпня 2012 року ОСОБА_3 видано державни й акт на право власності на вказану земельну ділянку серії НОМЕР_1 (Т. 1, а. с. 133).

ОСОБА_4 придбала суміжну земельну ділянку площею 0, 055 га по АДРЕСА_2 за договором купівлі-продажу від 18 червня 2003 року, на підставі якого 22 липня 2003 року ОСОБА_4 видано державний акт на право власності на земельну ділянку. Попереднім власником цієї земельної ділянки була ОСОБА_6 відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_8 від 17 жовтня 2001 року, виданого на підставі рішення Новофедорівської сільської ради від 10 вересня 2001 року № 243 (Т. 1, а. с. 65, 66).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 56 Закону України «Про землеустрій» (у редакції від 21 березня 2012 року), технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, право користування земельною ділянкою, при поділі чи об'єднанні

земельних ділянок включає: а) пояснювальну записку; б) технічне завдання на складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, затверджене замовником документації; в) копії документів, що посвідчують право на земельні ділянки; г) плани земельних ділянок, які об'єднуються в одну земельну ділянку, або частини земельної ділянки, яка виділяється в окрему земельну ділянку; ґ) матеріали польових геодезичних робіт;

д) акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання при

поділі земельної ділянки по межі поділу; е) перелік обмежень прав на земельну ділянку і наявні земельні сервітути; є) нотаріально посвідчена згода на поділ чи об'єднання земельної ділянки заставодержателів, користувачів земельної ділянки (у разі знаходження земельної ділянки в заставі, користуванні); ж) згоду власника земельної ділянки (а щодо земель державної власності - органу, згідно з його повноваженнями здійснювати

розпорядження земельною ділянкою) на поділ чи об'єднання земельних

ділянок землекористувачем (крім випадків поділу земельної ділянки

у зв'язку з набуттям права власності на житловий будинок, розташований на ній).

Згідно п. 5 Тимчасового порядку присвоєння кадастрового номера земельній ділянці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України

від 18 серпня 2010 року № 749 (у редакції від 05 серпня 2011 року), у разі поділу чи об'єднання земельній ділянці присвоюється новий кадастровий номер. При цьому попередній кадастровий номер отримує статус архівного і в подальшому не використовується.

Підставою зустрічного позову ОСОБА_4 є невідповідність площі та конфігурації об'єднаної земельної ділянки ОСОБА_3 планам земельних ділянок до їх об'єднання (місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки не відповідає правовстановлюючим документам, які видавалися попередньому власнику).

На підтвердження свого позову (після відмови ОСОБА_3 здійснити оплату проведення судової будівельно-технічної експертизи, на вирішення якої він ставив питання відповідності розмірів земельної ділянки площею 0, 0805 га правовстановлюючій документації) ОСОБА_4 заявила клопотання про призначення додаткової судової будівельно-технічної експертизи (Т. 2, а. с. 51-53). Відповідне клопотання заявлялося й в межах апеляційного розгляду справи із посиланням на безпідставне відхилення клопотання про призначення експертизи судом першої інстанції (Т. 1, а. с. 114-116).

Вимоги ст. ст. 60, 179, 213, 214, 301 ЦПК України зобов'язують суд з'ясувати обставини, що обґрунтовують заявлені вимоги, на підставі наданих на їх підтвердження доказів.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 60 ЦПК України).

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ч. 2 ст. 208 ЦПК України, питання, пов'язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Заявлене клопотання про проведення експертизи суди (як суд першої інстанції, так і апеляційний суд) вирішили без постановлення відповідної ухвали, тобто без мотивування прийнятого рішення.

Відмова у проведенні експертизи позбавила зустрічного позивача права на доведення переконливості своїх доводів щодо предмета доказування, зокрема обставин про те, що лінійні проміри між поворотними точками меж земельної ділянки ОСОБА_3 не відповідають тим, які відображені на кадастрових планах земельної площі у державних актах на право власності на земельні ділянки попереднього власника. Крім того, такими обставинами ОСОБА_4 заперечувала й проти позову ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, який судом задоволено шляхом зобов'язання ОСОБА_4 за власний рахунок прибрати бетонну огорожу.

Вирішення первісного позову ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою залежить від правильного встановлення обставин щодо місцеположення поворотних точок меж його земельної ділянки, а томусудові рішення у справі підлягають скасуванню у частині вирішення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Відділу Держземагенства у Голопристанському районі Херсонської області про визнання державного акта на право власності на земельну ділянку недійсним та його скасування із передачею справи у цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до ст. 338 ЦПК України.

У частині вирішення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання державного акта на право власності на земельну ділянку недійсним судові рішення не оскаржуються, а тому судом касаційної інстанції не переглядаються в силу положень ст. 335 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргуОСОБА_4 в особі представника задовольнити частково.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 03 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 22 липня 2015 року скасувати у частині вирішення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Відділу Держземагенства у Голопристанському районі Херсонської області про визнання державного акта на право власності на земельну ділянку недійсним та його скасування, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук

О.В. Попович

В.О. Савченко