Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/1807/16-ц Головуючий у 1-й інст. Помогаєв А. В.
Категорія 27 Доповідач Якухно О. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Якухно О.М.

суддів Жигановської О.С., Коломієць О.С.

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 31 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося з вказаним позовом, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 11 676,68 грн. Зазначало, що відповідно до укладеного договору від 09.03.2008 року (надалі Договір), ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 21 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач не сплатила своєчасно кошти на погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. Станом на 31.03.2016 року утворилась заборгованість по кредитному договору в розмірі 11 676,68 грн. В свою чергу відповідач ухиляється від виконання зобов'язань за кредитним договором та не погашає заборгованість.

Протокольною ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 31.08.2016 року залучено до участі у справі ОСОБА_3 як законного представника відповідача, яка є недієздатною.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 31 серпня 2016 року у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ПАТ КБ «Приватбанк» подано апеляційну скаргу, в якій воно просить скасувати рішення суду та ухвалити нове - про задоволення вимог, посилаючись порушення судом норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що позивач звернувся до суду з вимогою про захист свого цивільного права у межах позовної давності, так-як строк дії Договору становить 12 місяців та автоматично продовжується на той же строк, якщо жодна із сторін не інформує про припинення його дії та відповідає строку дії кредитної карти, що передбачено п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг. Оскільки жодна з сторін не проінформувала про припинення дії договору, то на даний час договір діє та підлягає виконанню. Також, судом не враховано переривання строку позовної давності частковим погашення боргу. Останній платіж проведено 27.08.2015 року.

Розглянувши справу в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що станом на момент звернення до суду з позовом трирічний строк позовної давності для судового захисту прав позивача на отримання коштів за такими зобов'язаннями сплинув. Крім того, сплинув встановлений ч.2 ст.258 ЦК України строк позовної давності щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу та пені). Також судом враховано заяву представника відповідача щодо застосування строку позовної давності.

Колегія суддів частково погоджується із таким висновком суду, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. У свою чергу зміст договору складають умови (пункти), визначені на розсуд сторін та погоджені ними.

Судом встановлено, що 09.03.2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», яке перейменовано на ПАТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_2 укладено договір, за яким відповідач отримала платіжну картку з встановленням початкового кредитного ліміту на неї в сумі 500 грн. та сплатою відсотків у розмірі 22,8 % річних на суму залишку заборгованості.

Згідно Заяви ОСОБА_2 остання погодилася, що ця Заява разом із ОСОБА_4 клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг (далі Умови), а також Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Ознайомлення з вказаними документами ОСОБА_2 засвідчила своїм підписом.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 06.05.2016 року, яке набрало законної сили 19.05.2015 року ОСОБА_2 визнано недієздатною та встановлено опіку і призначено її опікуном ОСОБА_3.

Станом на 31.03.2016 року розмір заборгованості по кредитному договору від 09.03.2008 року розраховано банком в сумі 11 676,68 грн., яка складається з наступного: 4795,44 грн. - заборгованість за кредитом; 4890,79 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 958,23 грн. - заборгованість за комісією та пенею; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 532,22 грн. - штраф (процентна складова).

Пунктом 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг визначено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий же строк.

Порядок нарахування процентів та наслідки невиконання умов договору визначено у п.8.6 розділу І та п.5.5 розділу ІІ Умов.

Термін дії кредитного ліміту повязано із терміном дії платіжної картки.

Крім того, пунктом 5.4 Умов встановлено, що погашення по Кредиту процентів відбувається щомісячно за попередній місяць, а кредиту в повному обємі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці.

Тобто, термін остаточного виконання зобовязання по сплаті кредиту визначено останнім днем місяця терміну дії платіжної картки, а строк звернення до суду повинен обчислюватися по кожному простроченому щомісячному платежу.

Згідно розрахунку заборгованості за договором від 09.03.2008 року та рухом коштів по картковому рахунку № 5457****4215 ОСОБА_2. користувалася кредитними коштами в період дії картки в межах 5000 грн. (а.с. 5-6, 48-52).

Відповідно до ст.1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунку банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обовязки сторін в такому випадку регулюються положеннями про кредит та позику.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про виникнення між сторонами правовідносин згідно договору кредиту.

В той же час колегія суддів не може погодитися із висновком суду про наявність заборгованості за договором від 09.03.2008 року.

Так, відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно заяви позичальника ОСОБА_5 отримала картку № 5457****4215 терміном дії по березень 2012 року.

За договором банківського рахунка банк зобовязується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком (ч.1 ст.1066 ЦК України).

Зміст договору свідчить про відкриття та обслуговування платіжної картки, на яку встановлено кредитний ліміт.

Згідно розрахунку заборгованості за договором від 09.03.2008 року та рухом коштів по картковому рахунку № 5457****4215 ОСОБА_2 здійснила останнє зняття коштів 19.10.2010 року, що підтверджує пояснення законного представника відповідача (а.с.51, зворот).

Згідно п.3.1 Умов обслуговування, які банк долучив до позовної заяви, строк дії картки зазначається у Заяві та в ОСОБА_4 клієнта.

За змістом Заяви ОСОБА_2 від 09.03.2008 року банк ознайомив її з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами. Крім того, у Заяві зазначено, що ця заява разом з ОСОБА_4 клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між сторонами договір про надання банківських послуг.

Доказів вручення відповідачу ОСОБА_4 із зазначенням строку дії картки ПАТ КБ «ПриватБанк» не надав.

Згідно роздруківки детального руху коштів по особовому рахунку ОСОБА_2, долученої до апеляційної скарги (а.с.45-53), остання отримала в банку інші картки за №№ 5577****8786, 9992****5846174, 5168****2513, 5168****1651, 5211****2309, по кожній з яких окремо ведеться облік руху коштів.

Розрахунок руху коштів по картрахунку № 5457****4215 охоплює період з 14.04.2008 року по 31.07.2016 року, по картрахунку № 5577****8786- з 06.07.2011 року по 22.03.2012 року, по картрахунку № 9992****5846174- з 05.07.2011 року по 22.05.2012 року, по картрахунку № 5168****2513 - з 24.12.2014 року по 22.05.2015 року, по картрахунку № 5168****1651- з 03.03.2014 року по 04.06.2015 року, по картрахунку № 5211****2309 - з 17.06.2012 року по 27.08.2015 року (а.с.45-53).

З аналізу роздруківки детального руху коштів по шести карткових рахунках та розрахунку заборгованості за договором від 09.03.2008 року вбачається, що останній містить обєднаний (загальний) розрахунок боргу по всім картковим рахункам.

Поняття картрахунку визначено у п.2 Умов та Правил поточний рахунок, на якому враховуються операції по платіжній картці.

Отже, виходячи із Умов та Правил, поняття особового рахунку та картрахунку не є тотожними. На одному особовому рахунку може обліковуватися кілька платіжних карт, погашення кредиту по кожній з яких відбувається самостійно, якщо вони не є додатковими або такими, що видані на продовження дії попередньої картки.

Згідно виписки по картковому рахунку № 5457****4215 та розрахунку заборгованості станом на 31.03.2012 року (останній строк погашення кредиту) заборгованості не існувало.

Після вказаної дати ОСОБА_2 будь-яких коштів з карткового рахунку № 5457****4215 не знімала, а відбувалося автоматичне їх списання за рахунок кредитного ліміту для погашення заборгованості, що виникла по інших карткових рахунках.

Як вбачається із змісту Заяви позичальника від 09.03.2008 року сторони погодили кредитний ліміт та розмір процентної ставки.

Згідно п.4.6 долучених позивачем ОСОБА_6 клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих у валюті кредитного ліміту, в межах сум, належних сплаті банку по цьому договору, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з Картрахунку у випадку настання строків платежів по іншим договорам клієнта в розмірах, визначених цими договорами (договірне списання), в межах Платіжного ліміту Картрахунку.

Зазначеною умовою не передбачено договірне списання за рахунок кредитного ліміту Картрахунку заборгованості, що виникла по цьому ж Картрахунку.

Згідно детального руху коштів по картрахунку № 5457****4215 та довідки про заборгованість за договором від 09.03.2008 року постійне збільшення тіла кредиту відбувалося за рахунок збільшення кредитного ліміту банком та переведенням боргу (тіла, процентів, неустойки) за іншими картрахунками в тіло кредиту по картрахунку № 5457****4215.

Відповідно до ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Істотними умовами кредитного договору згідно вимог ст.1054 ЦК України є предмет, ціна та строк його дії.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У справі, яка переглядається, Умови та Правила надання банківських послуг, пунктом 4.6 яких надано банку право автоматично за рахунок кредитного ліміту погашати заборгованість по іншим договорам, тобто надавати позичальнику новий кредит без його повідомлення, не містять підпису відповідача. Останні не можна вважати належними та допустимими доказами, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили право банку на надання кредиту позичальнику без попередження останнього щодо зміни істотних умов кредитного договору.

Крім того, у заяві позичальника від 09 березня 2008 року домовленості щодо безспірного списання коштів за рахунок кредитного ліміту, а саме надання нового кредиту, немає.

Враховуючи наведене та вимоги ч.1 ст.638 ЦК України, колегія суддів приходить до висновку про недоведеність банком укладення між сторонами кредитного договору в частині договірного списання з картрахунку № 5457****4215 коштів за рахунок кредитного ліміту за відсутністю належних та допустимих доказів погодження позичальника із такими істотними умовами договору.

Зазначений висновок узгоджується із правовою позиціє Верховного Суду України у справі № 6-16цс15.

Таким чином, оскільки заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» виникла за іншими картковими рахунками (договорами) і позивачем не доведено видачу платіжних карток №№ 5577****8786, 9992****5846174, 5168****2513, 5168****1651, 5211****2309 на продовження строку дії картки № 5457****4215, а також недоведеність домовленості сторін про автоматичне збільшення банком тіла кредиту на погашення процентів і неустойки при використанні позичальником інших картрахунків (в т.ч. і у разі їх видачі на продовження строку дії попередньої картки), підстави для стягнення заборгованості за договором від 09.03.2008 року відсутні, що не позбавляє банк права звертися до суду із вимогою про стягнення заборгованості за іншими договорами.

Враховуючи неповне зясування обставин справи, порушення норм процесуального та матеріального права, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.209, 218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Скасувати рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 31 серпня 2016 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за кредитним договором з інших підстав.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий : Судді: