АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 193/554/16-ц 22-ц/774/1277/К/16
Справа № 193/554/16-ц Головуючий в суді І інстанції
Провадження № 22ц/774/1277/К/16 суддя Шумська О.В.
Категорія № 47 (ІІІ) Доповідач Бондар Я.М.

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:
головуючого - судді Бондар Я.М.,
суддів Зубакової В.П., Митрофанової Л.В.,
за участю секретаря Маслової К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, згідно із вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового засідання технічними засобами, без участі осіб, які належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Петрово» на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Петрово», третя особа - Відділ Держгеокадастру у Софіївському районі Дніпропетровської області, про припинення договору оренди земельної ділянки,
В С Т А Н О В И Л А:
Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано розірваним договір оренди земельної ділянки загальною площею 6, 6984 га. (кадастровий № -02-091-0007), розташованої на території Миколаївської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, № 101 укладений 03 жовтня 2010 року між ОСОБА_4, померлою 15 травня 2014 року та ТОВ «Агрофірма «Петрово», зареєстрований Відділом Держкомзему у Софіївському районі 10 лютого 2012 року за реєстраційним № 846 та зобовязано ТОВ «Агрофірма «Петрово» повернути зазначену земельну ділянку позивачу. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. В іншій частині позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ Агрофірма «Петрово» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволені позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема на його думку, судом не врахувано те, що строк дії спірного договору оренди земельної ділянки не закінчився, оскільки він зареєстрований Відділом Держкомзему у Софіївському районі за реєстраційним № 846 10 лютого 2012 року, тому відповідно до ст. 18 Закону України «Про оренду землі» та ст.. 125 ЗК України є дійсним до 10 лютого 2017 року.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер витягу №31091591 від 16 грудня 2014 року) ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 6,6984 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер -02-091-0007, розташована на території Миколаївської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області (а.с. 12).

Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 16 грудня 2014 року, яке видано державним нотаріусом Софіївського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3, вищевказана земельна ділянка отримана ОСОБА_1 в якості спадщини, після смерті ОСОБА_4, померлої 15 травня 2014 року (а.с.6, 13,14).

Відповідно до договору оренди земельної ділянки № 101, укладеного 03 жовтня 2010 року між померлою ОСОБА_4 та ТОВ «Агрофірма «Петрово» в особі генерального директора ОСОБА_5, зазначена земельна ділянка знаходиться у користуванні ТОВ Агрофірма «Петрово» (а.с.7-8).

Згідно з п.8 Договору оренди землі зазначений договір укладено строком на 5 років.

Пунктом 20 договору передбачено, що передача земельної ділянки Орендарю здійснюється у пятиденний строк після державної реєстрації договору за актом ії приймання-передачі, тобто у Орендаря виникло б право на оренду землі лише після державної реєстрації договору оренди.

Сторони дійшли згоди з усіх положень договору, про що свідчить підпис сторін.

Актом про передачу та прийом земельної ділянки ОСОБА_4 03 жовтня 2010 року передано ТОВ Агрофірма «Петрово» в оренду земельну ділянку (а.с. 9).

10 лютого 2012 року спірний договір оренди земельної ділянки зареєстровано Відділом Держкомзему у Софіївському районі за реєстраційним № 846 (а.с.8 зворот).

Згідно з умовами спірного договору, його дія припиняється у разі: закінчення строку на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи-орендаря.

Крім того, за умовами спірного договору його може бути розірвано: за взаємною згодою сторін, за рішенням суду або внаслідок випадкового знищення, пошкодження земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Таким чином, як умовами договору оренди, так і Законом України «Про оренду землі» передбачено вичерпний перелік підстав для припинення дії договору оренди землі.

15 травня 2014 року ОСОБА_4 померла (а.с. 10).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що договір є укладеним з моменту передання майна, яке відповідно до акту прийому-передачі земельної ділянки відбулось 03 жовтня 2010 року, дійшовши висновку про закінчення строку дії договору 03 жовтня 2015 року.

Проте колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема такі питання 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані ( пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6 ) як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно ст. 1 Закону України "Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно ч.1, ч.8 ст. 39 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом.

Згідно ч.1 ст. 626, ст. 629, 651, 654 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Як убачається з тексту договору оренди від 03 жовтня 2015 року, укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ Агрофірма «Петрово», його умовами визначено істотні умови, передбачені ч.1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» в тому числі і розмір орендної плати у сумі 2 285,11 грн., умова обчислення розміру орендної плати з урахуванням індексу інфляції п.10 Договору. Передбачена і можливість її виплати у натуральній формі.

ОСОБА_4 у порядку, встановленому законом передала об'єкт оренди орендарю у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, а ТОВ Агрофірма «Петрово» приступило до використання земельної ділянки.

Статтею 17 Закону України « Про оренду землі» (у редакції , яка була чинною на час укладення договору) передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до п. «а», «є» ст. 141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою.

Згідно положень ст. 628, 629 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обовязковим для виконання сторонами.

Як убачається із договору оренди земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ Агрофірма «Петрове», умовами договору не передбачено його розірвання в односторонньому порядку, а п.40 договору передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Згідно зі ст. 18 ЗУ «Про оренду землі» (в редакції, яка була чинною на час укладення договору) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Як вбачається із матеріалів справи, спірний договір оренди земельної ділянки зареєстровано Відділом Держкомзему у Софіївському районі за реєстраційним №846 10 лютого 2012 року.

Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації- з моменту державної реєстрації.

Отже, відповідач правомірно користується орендованою земельною ділянкою, оскільки, строк дії договору оренди не закінчився, який згідно його умов дійсний до 10 лютого 2017 року та відсутні будь-які порушення його умов, які могли б стати причиною для зміни умов чи розірвання договору.

Таким чином суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно зясувати фактичні обставини справи та вирішити спір у межах заявлених позовних вимог та зібраних у справі доказів.

Вказаних вимог суд першої інстанції не дотримався, не встановив дійсних обставин справи. Відповідно до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове по суті позовних вимог.

Згідно п.п. 3, 4 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Отже з огляду на викладене, висновки суду першої інстанції про те що оспорюваний договір оренди землі №101 від 03.10.2010 року підлягає розірванню, є передчасними та прийнятими всупереч фактичним обставинам справи та нормами закону.

За таких обставин рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що відповідно п.п. 3,4 ст. 309 ЦПК України є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду в частині задоволення позовних вимог щодо розірвання договору оренди землі, з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволені позовних вимог ОСОБА_1.

Керуючись ст. ст. 303, 307, п. п. 3,4 ч. 1 ст. 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Петрово» задовольнити частково.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2016 рокув частині визнанння розірваним договору оренди земельної ділянки загальною площею 6, 6984 га. (кадастровий № -02-091-0007), розташованої на території Миколаївської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, № 101 укладений 03 жовтня 2010 року між ОСОБА_4, померлою 15 травня 2014 року та ТОВ «Агрофірма «Петрово», зареєстрований Відділом Держкомзему у Софіївському районі 10 лютого 2012 року за реєстраційним № 846 скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Я.М. Бондар

Судді: В.П. Зубакова

ОСОБА_6