Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/5458/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2016 року

Коростенський міськрайонний суд в складі судді Шульги О.М., з секретарем Башинською Н.М., розглянувши в приміщенні суду в м.Коростені цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту, що має значення, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду з заявою, в якій зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_4 в місті Донецьк помер його рідний дядько по ліній матері ОСОБА_2, який проживав на тимчасово окупованій території і на момент смерті перебував у Донецькому будинку для людей похилого віку. Поховання дядька він здійснював самостійно в умовах проведення бойових дій. Він є спадкоємцем ОСОБА_2 по заповіту, який посвідчено приватним нотаріусом Старобешівського районного нотаріального округу 13.01.2005 року. Документом, що підтверджує факт смерті дядька є свідоцтво про смерть, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м.Донецьку 13.11.2014 року. Зважаючи на той факт, що дядько проживав та помер на тимчасово окупованій території, де органи державної влади України не функціонують , тому він позбавлений можливості отримати повторно свідоцтво про смерть свого спадкодавця для оформлення спадкових прав, а оригінал свідоцтва у нього відсутній. Просить встановити той факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в м.Донецьк.

Особи, які беруть участь у справі повідомили про розгляд справи у їх відсутності. Заявник зазначив, що заяву підтримує. Коростенський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану, який вказано заінтересованою особою у справі, надав на адресу суду лист в якому зазначив, що оскільки свідоцтва про смерть або медичні свідоцтва про смерть, які видаються на окупованій території, не мають юридичної сили та не визнаються на території України реєстрація смерті можлива на підставі рішення суду про визнання факту смерті, у зв'язку з чим не заперечує проти визнання факту смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

За таких обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_1 Ворошиловським РВ УМВС України в м.Донецьк 18.02.1997 року, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 та тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що стверджується довідкою Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради від 13.01.2015 року №.

13.11.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у місті Донецьку видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 з якого слідує, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 77 років у Кіровському районі в м.Донецьк Донецької області (Україна), про що 13.11.2014 року складено актовий запис НОМЕР_3.

Згідно ч. 3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

З аналізу вищевкааної норми Закону слідує, що свідоцтво про смерть ОСОБА_2, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України , у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Так, частиною 1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування.

Згідно ч. 1, 2 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Відповідно до частини 1 ст.3 вищевказаного Закону державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов'язковою. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру в обсязі, визначеному Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» №5492-УІ 20.11.2012 року, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до цього закону, ЦК України, СК України, інших актів законодавства органами державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною 3 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку.

Згідно п. 2 ч. 1, 4 ст. 17 вказаного Закону державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Таким чином, законодавством визначено процедуру державної реєстрації смерті у даному випадку шляхом звернення до суду.

Заявник окрім судового порядку позбавлений можливості довести факт смерті свого спадкодавця, що має для нього юридичне значення з метою реалізації спадкових прав, тому дана заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 6, 11, 15, 60, 209, 212-218, 256, 259, 367 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в Кіровському районі м.Донецьк Донецької області.

Рішення суду про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через Коростенський міськрайонний суд шляхом подачі протягом десяти днів апеляційної скарги.

Суддя: