Справа № 744/200/15-ц Провадження № 22-ц/795/4/2016 Головуючий у I інстанції -Гнип О. І. Доповідач - Харечко Л. К.
Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді Харечко Л.К.,

суддів: Вінгаль В.М., Позігуна М.І.,

з участю секретаря Шкарупи Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Семенівського районного суду Чернігівської області від 24 березня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, правонаступниками після смерті якої є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Семенівської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на незареєстровану реальну частку житлового будинку з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області від 24 березня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволений, визнано за позивачкою право приватної власності на 1/2 реальну частку житлового будинку по АДРЕСА_1 в натурі по лінії В-Г, сіни, ганок, кімнату 1-3, частину кімнати 1-5, кімнату 1-8 та недобудовану прибудову А-1, а також літню кухню, погріб під літньою кухнею та огорожі.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_3, як особа, яка не брала участі у справі, але вважає, що суд своїм рішенням вирішив питання про його права та обов'язки, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить змінити рішення та ухвалити нове, яким визнати право приватної власності на 1/2 реальну частку житлового будинку по АДРЕСА_1 в натурі по лінії В-Г, сіни, ганок, кімнату 1-3, частину кімнати 1-5, кімнату 1-8 та недобудовану прибудову А-1, а також літню кухню, погріб під літньою кухнею та огорожі за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частинах.

Доводи скарги зводяться до того, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_5, після смерті якого залишилось майно - 1/2 реальна частина житлового будинку АДРЕСА_1, а також літня кухня, погріб під літньою кухнею, огорожі, які розташовані за цією ж адресою. На цю 1/2 частину за батьком згідно рішення Семенівського районного суду Чернігівської області від 21.11.2001 року було визнано право власності, проте право власності батько не зареєстрував у встановленому законом порядку.

Вказує, що звернувшись з позовом до суду ОСОБА_2 зазначала, що вона є єдиним спадкоємцем першої черги за законом майна після свого сина ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Успадкувати вказаний будинок та надвірні споруди позивач не може, оскільки її син за життя не зареєстрував своє право власності. Тому, вирішуючи справу, суд першої інстанції не встановив коло всіх можливих спадкоємців, адже окрім позивача є ще й ОСОБА_3, який є сином померлого ОСОБА_5. Позивачка, являючись матір'ю померлого батька, тобто бабусею заявника, знала про його існування, але не повідомила суду про наявність ще одного спадкоємця першої черги, який також є претендентом на спірне майно.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просила залишити рішення суду без зміни, посилаючись на те, що за життя ОСОБА_5 склав заповіт, яким заповідав все своє майно ОСОБА_2, а отже, існує єдиний спадкоємець майна померлого - це мати спадкодавця. Також зазначає, що після смерті свого батька ОСОБА_3 не звертався і не подавав заяву до нотаріальної контори для прийняття спадщини, а тому відповідно до ст. 1272 ЦК України він вважається таким, що її не прийняв.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, мав на праві приватної власності домоволодіння АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право власності, яке було йому видано 31.01.1992 року виконавчим комітетом Семенівської ради народних депутатів.

Рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області від 21.11.2001 року у справі про поділ спільного майна подружжя між ОСОБА_6 і ОСОБА_5, останньому було виділено у приватну власність 1/2 частка житлового будинку АДРЕСА_1 в натурі по лінії В-Г, сіни, ганок, кімната 1-3, частина кімнати 1-5, кімната 1-8 та недобудована прибудова А-1, літня кухня, погріб під літньою кухнею, огорожі. Проте, право власності ОСОБА_5 на частку домоволодіння з господарськими будівлями та спорудами за собою не зареєстрував у передбаченому законом порядку, зокрема, в КП «Новгород-Сіверському МБТІ».

За життя 04.10.2011 року ОСОБА_5 склав заповіт, яким все своє майно і все те, що на день його смерті буде йому належати заповів своїй матері - ОСОБА_2.

Після смерті ОСОБА_5, позивачка у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Таким чином, на день відкриття спадщини ОСОБА_2 була єдиним спадкоємцем майна, що залишилось після смерті її сина.

Відповідно до статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

В статті 1218 ЦК України вказано, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Отже, визнаючи за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку домоволодіння з господарськими будівлями та спорудами, право на яке на день смерті належало спадкодавцю, але який не оформив своє право власності на це майно, суд першої інстанції вірно виходив з того, що є всі підстави для задоволення позову, оскільки вона є єдиним спадкоємцем за заповітом, це не суперечить положенням ст.ст. 16, 328 ЦК України, а також позов визнається відповідачем.

Проте, під час розгляду справи апеляційним судом, надійшла заява ОСОБА_3 (який є онуком померлої ОСОБА_2 по лінії батька) в якій повідомлялось, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла позивач по справі ОСОБА_2, та який просив залучити його до участі у справі як правонаступника та за результатами розгляду справи ухвалити рішення, яким визнати право власності на 1/2 частину домоволодіння в рівних частинах за ним та ОСОБА_1. Зазначене підтвердив копією свідоцтва про смерть від 21.07.2015 року.

Так як, правовідносини у даній справі допускають правонаступництво і законом визначено строк для прийняття спадщини, на підставі п.1 ч.1 ст. 201 ЦПК України ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 23.07.2015 року провадження у справі було зупинено до прийняття спадкоємцями спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 та залучення до участі у справі правонаступників.

Згідно відповіді, наданої Семенівською районною державною нотаріальною конторою, після смерті ОСОБА_2 була заведена спадкова справа за заявами ОСОБА_4, дочки спадкодавця за законом, та за заявою ОСОБА_3, спадкоємця згідно ст. 1266 ЦК України по праву представлення., в зв'язку з чим зазначені особи залучені до участі у справі як правонаступники після смерті позивача ОСОБА_2. Даних про те, що ОСОБА_1 звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини Апеляційному суду Чернігівської області не надано.

Таким чином, колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 приходить до висновку, що вони спростовуються матеріалами та обставинами даної справи, оскільки в розумінні положень закону він являється спадкоємцем першої черги після смерті батька, проте, відповідно до положень ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Встановлено, що померлий ОСОБА_5 заповів все своє майно лише своїй матері - ОСОБА_2, яка прийняла спадщину, звернувшись до нотаріальної контори в установлений законом строк. Зазначена обставина позбавила можливості спадкоємців за законом прийняти спадщину, на яку б вони мали право у випадку відсутності спадкоємців за заповітом. Крім того, осіб, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині з урахуванням положень ст. 1241 ЦК України встановлено не було.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Отже, рішення суду повністю відповідає вимогам матеріального і процесуального закону, суд в повній мірі дослідив обставини справи, в зв'язку з чим відсутні підстави для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Семенівського районного суду Чернігівської області від 24 березня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: