Справа № 495/8155/15-ц
З а о ч н е р і ш е н н я
20 квітня 2016 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області суду
в складі: головуючого - судді Шевчук Ю.В.,
при секретарі - Мамончик К.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Білгороді-Дністровському цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Об'єднання співвласників багатокваритирного будинку "Франко-14" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, вчиненої внаслідок залиття квартири ,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Об'єднання співвласників багатокваритирного будинку "Франко-14" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, вчиненої внаслідок залиття квартири, вказуючи, що відбулось залиття належній її квартири відбулось внаслідок течі води з квартири, в якій мешкає відповідач.
Позивачка в судове засідання не зявилася, її представник представив заяву, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати за відсутністю позивача та її представника.
Відповідач в судове засідання на розгляд справи не зявився, про час і місце засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується випискою з реєстру судових повідомлень, причини неявки суду не відомі.
ОСОБА_3 є власницею квартири АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу від 12.08.2011 року.
Відповідач, ОСОБА_2, є власником та користувачем квартири НОМЕР_1 у цьому ж будинку. Квартира відповідача знаходиться над квартирою відповідача.
Згідно позовної заяви, 27 жовтня 2015 року, приблизно з 10.00 год. до 12 год. 00 хвил., відбувалось залиття квартири позивачки, яка виникла внаслідок течі гарячої води з квартири відповідача.
Відповідно до акту Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Франко-14» № 426 від 27.10.2015 року, затоплення квартири АДРЕСА_2 сталося через залиття з квартири НОМЕР_1 з причин самовільного втручання в систему центрального опалення мешканцем-власником квартири АДРЕСА_3, який замість крану Маєвського, встановив водозабірний кран та з літа стравлював повітря з системи і не закрив кран до дня залиття.з письмовою заявою про обстеження квартири та фіксування факту затоплення шляхом складання дефектного акту.
Відповідно до дефектного акту встановлено, що наслідком залиття є пошкодження оздоблення квартири, поліпшень, які були зроблені в результаті ремонту, побутової техніки, меблі, фасаду будинку та інших об'єктів (двері, фортепіано, електроприладів тощо) - що досконало підтверджено вказаним дефектним актом.
Відповідно висновку про розмір матеріальної шкоди, складений суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «ОК ГУДВІЛЛ» від 03.11.2015 року матеріальна шкода, яку зазнала позивачка, оцінюється у розмірі 69 357,65 гривен.
Добровільно відшкодувати вказану суму відповідач не бажає.
Згідно статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка їх завдала.
Таким чином, оскільки правовою підставою для звернення позивачки до суду нею обрана саме стаття 1166 ЦК України, то доказуванню позивачкою підлягає саме факт завдання їй матеріальної шкоди, а також наявність вини відповідача ОСОБА_2 у заподіянні цієї шкоди, тобто причинний зв'язок між діями ОСОБА_2 та спричиненням майнової шкоди ОСОБА_4.
Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за поховами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяну шкоду майну юридичній особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, які її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ими і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Відповідно п.3ст.10 ЦПК України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Статтею 57 ЦПК України закріплено, що доказами є будь -які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Стаття 58 ЦПК України передбачає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно ч.ч. 1,2,3 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Ст.1166 ЦК України передбачені загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, зокрема, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Таким чином, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що 27 жовтня 2015 року мав місце факт затоплення квартири, яка належить позивачці, і це затоплення сталося з вини відповідача (що підтверджується актом № 426 від 27.10.2015 року, складеному комісією ОСББ «Франко-14» голови ОСББ, слюсарів-сантехнікив та мешканцями будинку, експертним висновком, виконаним ТОВ «Ок Гудвілл» від 03.11.2015 р. тобто наявні правові підстави для стягнення матеріального збитку на користь позивачці, а тому позовні вимоги позивача в частині стягнення матеріального збитку доведені, обґрунтовані, та такі, що підлягають задоволенню у сумі 69 357,00 гривен.
Щодо стягнення моральної шкоди, то суд приходить до висновку, що вона пілягаж частковому задоволенню. Так, згідно статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено,в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.
Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Як вбачається з матеріалів справи позивачка внаслідок залиття квартири зазнала душевних страждань, змінився звичайний уклад її життя, вона є літньою людною та змушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя у пошкодженої квартирі.
Приймаючи до уваги той факт, що неправомірність дій відповідача ОСОБА_2 не оспорюється, обсяг та характер психологічних страждань позивачці ОСОБА_1 від наслідків залиття квартири суд визначає з урахуванням усіх істотних обставин справи в їх сукупності, та у відповідності до загальних засад розумності, виваженості та справедливості та вважає за необхідне позовні вимоги позивача в цій частині задовольнити частково, стягнувши з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 5 000,00 гривень.
Згідно ч. 1 статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Керуючись ст.ст.10,11,57,58,60, 61, 79, 88, 212-215 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», суд-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, який проживає за адресою: АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_5 суму матеріальної шкоди у розмірі 69 357,00 гривен.
Стягнути з ОСОБА_2, який проживає за адресою АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_1, яка проживає за адресою АДРЕСА_6 моральної шкоди у розмірі 5 000,00 гривен.
Стягнути з ОСОБА_2 , який проживає за адресою АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_5 судовий збір у розмірі 726,80 гривень.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути перегляне судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя