У х в а л а

23 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Гуменюка В.І.,

Лященко Н.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Печерського районного суду м. Києва від 4 серпня 2015 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 17 вересня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Девелопмент Груп», відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Печерського району реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, про зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а :

Печерський районний суд м. Києва рішенням від 4 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17 вересня 2015 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовив.

Колегія суддів судової палати у цивільних в справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 грудня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилила, рішення Печерського районного суду м. Києва від 4 серпня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 17 вересня 2015 року залишила без змін.

16 лютого 2016 року ОСОБА_4, за дорученням якого діє ОСОБА_8, звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Печерського районного суду м. Києва від 4 серпня 2015 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 17 вересня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 грудня 2015 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме статті 43 Конституції України та статті 38 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

На обґрунтування підстави перегляду вказаних судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2011 року, рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 травня 2011 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 26 травня 2015 року, в яких, на його думку, по-іншому, ніж в оскаржуваних судових рішеннях, застосовано вказані норми матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 16 грудня 2015 року, про перегляд якої порушує питання заявник, касаційний суд, залишивши без змін судові рішення, погодився з їх висновками, що заява ОСОБА_4 про звільнення з посади за власним бажанням не була предметом розгляду загальних зборів товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Девелопмент Груп», які мають виключну компетенцію щодо її розгляду, рішення за цією заявою загальні збори не ухвалювали, а тому відсутні правові підстави для задоволення заявлених позовних вимог про визнання його звільненим з посади директора та зобов'язання реєстраційної служби виключити позивача зі складу керівників товариства.

Разом з тим в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2011 року, на яку посилається заявник на підтвердження неоднакового застосування касаційним судом одних і тих самих норм матеріального права, касаційний суд, направивши справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, указав на необхідність перевірити доводи щодо подання позивачем відповідної заяви про звільнення з роботи та щодо порушення відповідачем вимог закону при звільненні його з роботи з ініціативи працівника, передбаченого статтею 38 КЗпП України, оскільки дослідження зазначеного доказу має вирішальне значення для правильного вирішення справи; крім того, касаційний суд зазначив, що судом вирішено права і обов'язки особи, яка не залучена до участі у справі як відповідач.

Отже, порівняння наведеного судового рішення із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим регулюванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 травня 2011 року і Апеляційного суду м. Києва від 26 травня 2015 року, надані заявником для порівняння, не можуть слугувати прикладом неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, оскільки не є судовими рішеннями судів касаційної інстанції.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Девелопмент Груп», відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Печерського району реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, про зобов'язання вчинити дії за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Печерського районного суду м. Києва від 4 серпня 2015 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 17 вересня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 грудня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді : Л.І. Охрімчук

В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко