Справа № 450/3092/15-ц Провадження № 2/450/504/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2016 р.Пустомитівський районний суд Львівської області
в складі: головуючого - судді -ОСОБА_1.
при секретарі -ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_5 сільської ради Пустомитівського району Львівської області про визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі, споруди в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею як спадкоємцем за заповітом право власності на житловий будинок А-1, 1915 року побудови, житловою площею 15,2 кв.м., загальною площею 37,3 кв.м. при ньому сарай Б, сарай В, погріб Пг, колодязь К під № 193 без вулиці в с. Гуменець, Пустомитівського району Львівської області, що значиться за ОСОБА_6, який помер 21.07.1993 року.

Свій позов мотивує тим, що 21.07.1998 року помер її дідо - ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть - серія І-СГ № ІІІ-СГ № 429192, виданим 22.07.1993 року ОСОБА_5 сільською радою Пустомитівського району, Львівської області.

У спадщині після смерті ОСОБА_6 залишився житловий будинок А-1, 1915 року побудови, житловою площею 15,2 кв.м., загальною площею 37,3 кв.м. при ньому сарай Б, сарай В, погріб Пг, колодязь К під № 193 без вулиці в с. Гуменець, Пустомитівського району Львівської області.

За життя ОСОБА_6 склав заповіт, який посвідчений секретарем виконкому ОСОБА_5 сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 27.01.1990 року за реєстровим № 5. Відповідно до цього заповіту ОСОБА_6 належний йому житловий будинок в с. Гуменець Пустомитівського району Львівської області, заповів своїй внучці, тобто позивачці ОСОБА_4.

Позивачка вказує, що спадщину за заповітом після смерті діда вона прийняла, так як постійно, ще за життя та на день смерті діда проживала разом з ним, допомагала йому доглядати за господарством та на даний час слідкує за ним, обробляє присадибну земельну ділянку, збирає вирощений урожай, що підтверджується довідкою, виданою ОСОБА_5 сільською радою Пустомитівського району Львівської області № 854 від 28.10.2015 року.

Інших спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту, не має.

Через нотаріуса позивачка не може прийняти спадщину, оскільки за життя спадкодавець не встиг виготовити правовстановлюючих документів на належне йому спадкове майно. У звязку з чим, в позасудовому порядку не можливо прийняти спадщину.

На підставі наведеного позивач просить позов задоволити, оскільки у неї є всі підстави передбачати можливість порушення її майнових прав відповідачем, шляхом подання до суду заяви про визнання спадщини відумерлою у відповідності до ст. 1277 ЦК України.

Представник позивача ОСОБА_4 за дорученням ОСОБА_6 Н,М. в судове засідання не зявилася, однак нею було подано заяву, в якій вона позов підтримує в повному обсязі, просить позов задоволити та справу слухати у її відсутності.

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_5 сільської ради Пустомитівського району Львівської області не зявився, не повідомив суд про причину неявки, хоча про час та місце слухання справи був належним чином повідомлений.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Проаналізувавши покази позивача та матеріали справи, дослідивши докази у справі у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що обставини на які покликається позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Судом встановлено, що 21.07.1993 року помер позивачки дід, ОСОБА_6, який до дня смерті постійно проживав в житловому будинку під № 193, без вулиці в с. Гуменець Пустомитівського району Львівської області. що стверджується довідкою ОСОБА_5 сільської ради № 854 від 28.10.2015 року.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина до складу якої увійшов залишився житловий будинок А-1, 1915 року побудови, житловою площею 15,2 кв.м., загальною площею 37,3 кв.м. при ньому сарай Б, сарай В, погріб Пг, колодязь К під № 193 без вулиці в с. Гуменець, Пустомитівського району Львівської області.

За життя ОСОБА_6 на випадок смерті своїм майном розпорядився на власний розсуд склавши заповіт посвідчений секретарем виконкому ОСОБА_5 сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 27.01.1990 року, зареєстрований в реєстрі за № 5, відповідно до якого ОСОБА_6 належний йому житловий будинок в с. Гуменець Пустомитівського району Львівської області, заповів своїй внучці, тобто позивачці ОСОБА_4

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно довідки виконкому ОСОБА_5 сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 28.10.2015 року № 854, видно, що саме за ОСОБА_6І, по погосподарських книгах сільської ради рахується житловий будинок під № 193, раніше 154, без вулиці в с. Гуменець Пустомитівського району Львівської області та земельна ділянка площею 0,40 га., в тому числі 0,17 га. для його обслуговування і він в ньому проживав та був зареєстрований до дня смерті.

Таким чином, немає сумніву, що за життя ОСОБА_6 набув право власності на житловий будинок, господарські будівлі, споруди під № 193, без вулиці в с. Гуменець Пустомитівського району Львівської області на підставах, що не забороні законом, тобто правомірно. Однак не встиг за життя право власності оформити юридично.

З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок виготовленого 09.10.2015 року ОКП ЛОР „БТІ та ЕО, вбачається, що дійсно під № 193, без вулиці, в с. Гуменець Пустомитівського району Львівської області є житловий будинок А-1, 1915 року побудови, житловою площею 15,2 кв.м., загальною площею 37,3 кв.м. при ньому сарай Б, сарай В, погріб Пг, колодязь К під № 193 без вулиці в с. Гуменець, Пустомитівського району Львівської області.

Судом встановлено, що за життя спадкодавця, позивачка проживала разом з ним, допомагала йому доглядати за господарством та на даний час доглядає за ним, обробляє присадибну земельну ділянку, збирає вирощений урожай, що підтверджується довідкою, виданою виконавчого комітету ОСОБА_5 сільською радою Пустомитівського району Львівської області № 854 від 28.10.2015 року.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 Цивільного кодексу РСР, котрий діяв на момент відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. У п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України Про практику розгляду судами України справ про спадкування від 24.06.1983 р. (у редакції, що була чинна на момент виникнення спірних правовідносин), вказано, що якщо у вказаний в ст.549 Цивільного кодексу Української РСР шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не продовження пропущеного строку. Згідно з п.3.3. методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, повязаних із вжиттям заходів, щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтва про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, затверджених рішенням Міністерства юстиції України 29.01.2009 року, під фактом вступу у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтримання його в належному стані. Враховуючи зазначене можна зробити висновок про те, що саме такі дії були вчинені позивачкою ОСОБА_4 Таким чином вбачається, що вона фактично прийняла спадщину за своєю ОСОБА_6

За вказаних вище обставин, беручи до уваги те, що спадкодавець набув право власності на спадкове майно з підстав, що не заборонені законом, тобто правомірно, позивач, як спадкоємець за заповітом вчинив дії, що обєктивно стверджують факт прийняття спадщини та визнання позову відповідачем, а також те що ухвалення рішення в користь позивача не порушує прав третіх осіб, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем підставні та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10,60,212,130, 222 ЦПК України, ст. 328 ЦК України, ст.524,525, 548, 549 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_4, в порядку спадкування право власності на житловий будинок А-1, 1915 року побудови, житловою площею 15,2 кв.м., загальною площею 37,3 кв.м. при ньому сарай Б, сарай В, погріб Пг, колодязь К під № 193 без вулиці в с. Гуменець, Пустомитівського району Львівської області, що значиться за ОСОБА_6, яка померла 21.07.1993 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

СуддяОСОБА_1