Справа № 2/638/3726/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2016 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Штих Т. В.

за участю секретаря Чаленко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

Позивач звернувся 06.06.2016 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд розірвати шлюб між ним, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстрований 23.12.2011 року Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1003.

В судове засідання позивач з`явився, позовні вимоги підтримував в повному обсязі, та, просить суд, їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявилася, позовні вимоги визнала в повному обсязі, та, просила суд, їх задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований, позовні вимоги витікають із шлюбно сімейних правовідносин і на підставі ст. ст. 110 112 Сімейного кодексу України підлягають задоволенню.

За ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_1, 24.02.1981 р. н., та ОСОБА_3, 11.04.1985 р. н., одружилися 23.12.2011 р. н., про що в книзі реєстрації актів про одруження 23.12.2011 р. зроблено запис за № 1003. Прізвища після одруження: чоловіка ОСОБА_1, дружини ОСОБА_1. Місце реєстрації: Комінтернівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про одруження № 178161 від 23.12.2011 р.

За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з розясненнями п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.12.2011 р., мають неповнолітню дитину сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

Спільне життя сторін не склалося, сторони не підтримують сімейно шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету.

Суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача по справі.

За ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач при реєстрації шлюбу змінила своє прізвище, після розірвання шлюбу надалі іменується шлюбним прізвищем.

На підставі ст. ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113 СК України, керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 14, 60, 174, 209, 212 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстрований 23.12.2011 року Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1003 - розірвати.

Після розірвання шлюбу відповідачу залишити прізвище без змін «Шеремет».

Судові витрати вважати сплаченими позивачем.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Т.В. Штих