справа № 760/1950/15-ц
провадження № 2/760/2541/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2016 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі судді Шевченко Л. В.,

за участю секретаря судового засідання Бугайчука О. Р.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних у зв'язку з невиконанням грошового зобов'язання, ухвалив таке рішення.

Позиції осіб, які беруть участь у справі:

01.02.2016 ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних у зв'язку з невиконанням грошового зобов'язання.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 31.07.2013, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22.09.2014, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості ? частини квартири АДРЕСА_1 в розмірі 138 453,50 грн., витрати, пов'язані з публікацією у пресі оголошення про виклик відповідача у розмірі 655,20 грн., судовий збір у розмірі 1384,54 грн., а всього 140 493,24 грн.

На виконання вказаного судового рішення було видано виконавчий лист від 28.10.2014 № 2-3194/13.

Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві від 11.11.2014 відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа.

Зазначений борг стягнуто з ОСОБА_3 у примусовому порядку лише 30.06.2015.

Позивач вважає, що вказане зобов'язання є грошовим, оскільки зводиться до сплати грошей, а тому просила суд стягнути на підставі статті 625 ЦК інфляційні втрати у розмірі 71 974,69 грн., 3 % річних у розмірі 3 225,72 грн. за період з 23.09.2014 по 30.06.2015.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав і просив його задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явилася, хоча про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд

встановив:

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 31.07.2013, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22.09.2014, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості ? частини квартири АДРЕСА_1 в розмірі 138 453,50 грн., витрати, пов'язані з публікацією у пресі оголошення про виклик відповідача у розмірі 655,20 грн., судовий збір у розмірі 1384,54 грн., а всього 140 493,24 грн. (а.с. 6-11).

На виконання вищезазначеного рішення 28.10.2014 Солом'янський районний суд м. Києва видав виконавчий лист № 2-3194/13.

11.11.2014 державний виконавець ВДВС Солом'янського РУЮ в м. Києві виніс постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Солом'янського районного суду м. Києва № 2-3194/13 від 28.10.2014.

02.04.2015 ОСОБА_3 звернулася до Солом'янського районного суду м. Києва із заявою про відстрочення виконання рішення суду строком до 30.05.2015 у зв'язку з наявністю обставин, що ускладнюють виконання рішення суду.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 25.05.2015 у задоволенні зазначеної заяви було відмовлено (а.с. 12).

30.06.2015 відповідач виконала рішення суду у повному обсязі, сума стягнення становила 140 493,24 грн. (а.с. 13-15).

Встановивши усі обставини справи та здійснивши загальну оцінку доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Відповідно до статті 1 ЦК цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 625 ЦК розміщена в розділі «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 цього Кодексу і визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання та поширює свою дію на всі види зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні правовідносини з виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань.

Частиною другою статті 625 ЦК встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При розгляді справ про передбачену статтею 625 ЦК відповідальність за порушення грошового зобов'язання слід з'ясувати: чи існує зобов'язання між сторонами, чи це зобов'язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов'язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті.

Передбачена статтею 625 ЦК норма не застосовується до трудових правовідносин (заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва), сімейних та інших правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством.

У справі, яка розглядається, спір виник у зв'язку з тривалим, на думку позивача, невиконанням рішення суду про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації вартості ? частини квартири АДРЕСА_1 в розмірі 138 453,50 грн., витрат, пов'язаних з публікацією у пресі оголошення про виклик відповідача у розмірі 655,20 грн., судового збору у розмірі 1384,54 грн., а всього 140 493,24 грн.

Правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження».

Таким чином, оскільки спірні правовідносини виникли у зв'язку з виконанням судового рішення, то до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК).

Така правова позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20.01.2016 у справі № 6-2759цс15, який за правилами статті 360-7 ЦПК має враховуватися судом при розгляді справи.

Встановивши спірний характер правовідносин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини другої статті 625 ЦК.

Керуючись статтями 1, 11, 509, 625 ЦК, статтями 1, 4-11, 18, 57-66, 79, 88, 157-196, 208, 209, 212-215, 218, 223, 360-7 ЦПК, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних у зв'язку з невиконанням грошового зобов'язання - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. В. Шевченко