Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.01.2016 Справа №607/14528/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді: Дзюбановського Ю.І.

при секретарі: Борисевич І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3 сільська рада, про встановлення земельного сервітуту,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, надалі позивач, звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, надалі відповідач, за участю третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_3 сільська рада, в якому просить встановити земельний сервітут стосовно присадибної земельної ділянки, що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності та розташована в с. Теофілівка Тернопільського району у вигляді проходу ОСОБА_1 через земельну ділянку ОСОБА_2 до житлової будівлі, що її належить зі сторони фасаду цієї будівлі, що межує із присадибною земельною ділянкою ОСОБА_2 та для обслуговування (догляду) стіни житлового будинку ОСОБА_1, що межує із присадибною земельною ділянкою ОСОБА_2, в тому числі здійснення поточного (капітального) ремонту стіни будівлі, шириною 1,5 м., починаючи із вїзду до присадибної земельної ділянки ОСОБА_2 та до завершення стіни житлової будівлі ОСОБА_1

В судовому засіданні позивач та її представники позовні вимоги підтримують, в їх обґрунтування зазначають, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є суміжними власниками житлових будинків та земельних ділянок, на яких вони збудовані. Зважаючи на ту обставину, що житловий будинок ОСОБА_1, а саме стіна будинку, побудована на межі земельних ділянок, які перебувають у приватній власності, позивач не має змоги здійснити догляд свого будинковолодіння із сторони стіни, як то помити вікно, відремонтувати покрівлі та карнизи будівлі, здійснити можливий ремонт стіни будинку, оскільки доступ до якої можливий лише через прохід по земельній ділянці відповідача. На неодноразові звернення до відповідача, остання не надає дозволу при необхідності цього пройти по земельній ділянки для обслуговування стіни будинку. На звернення щодо встановити земельний сервітут відповіді не надає. А тому, права позивача постійно порушуються і єдиним можливим способом їх відновлення є встановлення земельного сервітуту, який просить встановити судовим рішенням.

Відповідач ОСОБА_2 та її представники в судовому засідання просять відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що із сторони відповідача будь-яких перешкод позивачу не чинилося, їй дозволялося, а іноді і без попередження позивач заходила до свого будинку по земельній ділянці ОСОБА_2 і ніхто їй не забороняв. Однак, між сторонами виникли неприязні відносини. Встановленням сервітуту будуть порушенні права власника земельної ділянки, а також інших членів сімї власника, які проживають у будинку. ОСОБА_1 не довела, яким чином порушуються її права та інтереси, не обґрунтовано, чому потрібно надати їй право проходу через земельну ділянку ОСОБА_2 Крім цього, позивач постійно змінює свої вимоги, для чого їй потрібно встановити сервітут. Стверджують, що якщо потрібно позивачу щось зробити на своїй частині будинку, хай попередить про це і ніхто не буде їй чинити перешкод. Та обставин, що будинок ОСОБА_1 побудований на межі земельних ділянок в цьому не має вини відповідача. Державні акти отримували всі жителі села, і від позивача не було ніяких претензій щодо меж земельних ділянок.

Представник ОСОБА_3 сільської ради в судове засідання не зявився, згідно заяви просить розглядати без його участі.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, встановив наступні обставини.

Згідно Державного акту від 23.12.1995р. серії ТР №08487 земельна ділянка площею 0,337 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку та ведення підсобного господарства, яка розташована на території ОСОБА_3 сільської ради належить на праві власності ОСОБА_2. Від «Г» до «А» земельна ділянка межує із ділянкою ОСОБА_1

ОСОБА_3 сільська рада надала довідку від 07.12.2015р. №1422 про те, що згідно даних погосподарського обліку за гр. ОСОБА_2 числиться житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по вул. Воззєдання,23, в с. Теофілівка Тернопільська району.

Відповідач та представники в судовому засіданні пояснили, що житловий будинок був побудований ще в 1965 році, виготовлений технічний паспорт, проте право власності ще не зареєстроване.

Згідно Державного акту від 23.12.1995р. серії ТР №08490 земельна ділянка площею 0,472 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку та ведення підсобного господарства, яка розташована на території ОСОБА_3 міської ради належить на праві власності ОСОБА_1. Від «Б» до «В» земельна ділянка межує із ділянкою ОСОБА_2

Житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по вул. Воззєднання,21, в с. Теофілівка Скоморохівської сільської ради належить на праві власності ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 19.11.2004р., виданим ОСОБА_3 сільською радою.

Стаття 401 Цивільного кодексу України передбачає, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволенні іншим способом.

Згідно статей 98, 100 Земельного кодексу України право земельного сервітуту це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Пункт 22-2 Постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справи» передбачає, що для встановлення земельного сервітуту необхідно враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання, умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб

Стаття 321 Цивільного кодексу України встановлює, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

При розгляді справи позивач належними і допустимими доказами не довів необхідність встановлення земельного сервітуту, не обгрунтував для яких цілей він потрібен і яким способом буде використовуватися частина земельної ділянки, не підтверджено неможливість здійснення своїх прав як власника будинку та суміжної земельної ділянки у догляді житлового будинку, а відтак і наявність правових підстав, які б надавали суду можливість обмежити відповідача у праві власності на законних підставах і втручатися у право приватної власності відповідача на земельну ділянку. До матеріалів справи не подано листів, звернень на адресу відповідача про намір у певний час і термін проводити ОСОБА_1 роботи по обслуговуванню належного їй житлового будинку.

Крім цього, позивачем без проведення експертизи не підтверджено розмір земельної ділянка, яка за його твердженням необхідна для сервітуту.

Також, при розгляді справи та при наданих сторонами поясненнях в судовому засіданні, судом було встановлено, що відповідач не чинила перешкод ОСОБА_1 у проході через земельну ділянку для здійснення догляду стіни будинку. Із показів свідка ОСОБА_4 підтверджено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 мали можливість проходити по земельній ділянці до будинку, їй допомагали робити ремонт житлового будинку, вони мали змогу також проходити і без попередження. Однак, між ними виникли неприязні відносини, що супроводжуються постійними сварками, результатом яких є те, що вона, так як проживає в будинку ОСОБА_2 з чоловіком та дітьми і сама ОСОБА_2 не хоче, щоб ОСОБА_1 чи інші члени її сімї без дозволу проходили через їхню земельну ділянку.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що в даному випадку встановлення земельного сервітуту не є єдиний можливий спосіб для ОСОБА_1 проходити через земельну ділянку ОСОБА_2 для здійснення догляду стіни жилого будинку чи інших його частин.

Долучена позивачем до матеріалів справи відповідь земельної комісії ОСОБА_3 сільської ради та протокол засідання комісії не беруться до уваги, оскільки стосуються із їх змісту можливого порушення межових знаків та не підтверджують тих чи інших фактів, які розглядаються у даній справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 60, 88, 212, 218, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 сільська рада про встановлення постійного безоплатного земельного сервітуту відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скарги не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_7