Ухвала іменем україни 21 вересня 2016 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого Коротуна В.М., суддів: Завгородньої І.М., Писаної Т.О., Мазур Л.М., Попович О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Нива» про зобов'язання повернути земельну ділянку, за касаційною скаргою представника приватно-орендного сільськогосподарського підприємства

«Нива» - Штельмах Альони Анатоліївни - на рішення апеляційного суду Київської області від 07 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Нива» (далі -

СП «Нива»), обґрунтовуючи його тим, що 24 листопада 2008 року між сторонами був укладений договір оренди земельної ділянки НОМЕР_4 строком на

15 років, за умовами якого позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування для сільськогосподарського використання належну позивачу земельну ділянку площею 3,1205 га, яка розташована на території Великововнянської сільської ради Таращанського району Київської області.

Зазначав, що 20 червня 2014 року відповідно до умов п. 4.4 договору оренди земельної ділянки від 24 листопада 2008 року НОМЕР_4 звернувся до

СП «Нива» із заявою про розірвання договору та повернення земельної ділянки після закінчення збору врожаю на ній.

У листі-відповіді СП «Нива» повідомило, що належна ОСОБА_3 земельна ділянка засіяна озимою пшеницею, орієнтовний збір врожаю - кінець серпня 2014 року, при цьому підприємство не має наміру достроково розривати договір оренди земельної ділянки, оскільки належним чином виконує його умови.

Враховуючи, що спірна земельна ділянка не повернута, ОСОБА_3 просив суд зобов'язати відповідача повернути йому земельну ділянку площею 3,1205 га, яка розташована на території Великововнянської сільської ради Таращанського району Київської області.

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 13 липня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 07 вересня 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Зобов'язано СП «Нива» повернути належну ОСОБА_3 земельну ділянку площею 3,1205 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території Великововнянської сільської ради Таращанського району Київської області.

У касаційній скарзі представник СП «Нива» Штельмах А.А., посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду Київської області від 07 вересня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, виходив із того, що в договорі оренди земельної ділянки від 24 листопада 2008 року НОМЕР_4, який був укладений між сторонами, не передбачено можливості розірвання вищезазначеного договору в односторонньому порядку, а тому він може бути розірваний лише за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку та скасовуючи рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив із того, що право та умови одностороннього розірвання договору оренди за ініціативою орендодавця передбачені п. 4.4 договору оренди земельної ділянки від 24 листопада 2008 року НОМЕР_4, який погодили та підписали обидві його сторони. Враховуючи, що позивач у відповідності до договірних умов повідомив відповідача про наступне розірвання договору оренди у строк, що перевищує один місяць до закінчення збору врожаю на спірній землі, зазначений договір оренди земельної ділянки було розірвано, а тому орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку.

Проте погодитися з такими висновками суду апеляційної інстанції не можна з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 24 листопада 2008 року між сторонами був укладений договір оренди земельної ділянки НОМЕР_4, предметом якого є земельна ділянка площею 3,1205 га, право на яку засвідчено державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована на території Великововнянської сільської ради Таращанського району Київської області.

Даний договір був укладений терміном на 15 років, починаючи з дати його реєстрації (п. 2.2 договору).

Згідно з п. 4.2 зазначеного договору договір втрачає чинність у разі його припинення або розірвання

Пунктом 4.4 договору встановлено, що орендодавець повинен повідомити орендаря про розірвання договору оренди за місяць до закінчення збору врожаю поточного року.

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Частиною 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Як вбачається з матеріалів справи, 20 червня 2014 року ОСОБА_3 повідомив СП «Нива» про розірвання договору оренди земельної ділянки від

24 листопада 2008 року НОМЕР_4 в односторонньому порядку на підставі

п. 4.4 договору.

Відповідно до листа-відповіді СП «Нива» належна ОСОБА_3 земельна ділянка засіяна озимою пшеницею, орієнтовний збір врожаю - кінець серпня 2014 року, при цьому підприємство зазначило, що виконує умови договору та не має наміру достроково розривати договір оренди земельної ділянки.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд не звернув уваги на те, що п. 4.4 договору оренди від 24 листопада 2008 року не передбачено розірвання договору в односторонньому порядку, а визначено лише, що орендодавець повинен повідомити орендаря про розірвання договору за місяць до закінчення збору врожаю поточного року, тому надсилання позивачем повідомлення про розірвання договору оренди земельної ділянки з СП «Нива» не має правового значення, оскільки порядок розірвання зазначеного договору оренди землі, передбачений ст. ст. 31, 32 Закону України «Про оренду землі».

При цьому суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов правильного висновку, що оскільки договір оренди земельної ділянки не припинив свою дію, так як був укладений на 15 років та не був розірваний за згодою сторін, як того вимагає ст. 31 Закону України «Про оренду землі» чи за рішенням суду відповідно до положень ст. 32 Закону України «Про оренду землі», то відсутні правові підстави для повернення земельної ділянки позивачу.

Суд апеляційної інстанції при перегляді справи в апеляційному порядку та скасуванні рішення суду першої інстанції не навів обґрунтованих мотивів на спростування висновків суду першої інстанції, покладених в основу рішення, та доказів, наданих сторонами.

З огляду на наведене колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до скасування рішення суду першої інстанції, ухваленого згідно із законом, а тому рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339, 343-345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Нива» - ШтельмахАльони Анатоліївни- на рішення апеляційного суду Київської області від 07 вересня 2015 року задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Київської області від 07 вересня 2015 року скасувати, залишивши в силі рішення Таращанського районного суду Київської області від 13 липня 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Коротун

Судді: І.М. Завгородня

Л.М.Мазур

Т.О.Писана

О.В. Попович