Справа №573/1052/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Терещенко О. І.
Номер провадження 22-ц/788/1896/16 Суддя-доповідач - Криворотенко В. І.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

24 листопада 2016 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Левченко Т. А. , Хвостика С. Г. ,

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 19 жовтня 2016 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Супрунівської сільської ради Білопільського району Сумської області, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, Улянівська державна нотаріальна контора Білопільського району Сумської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И Л А:

30 травня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Білопільського районного суду Сумської області з позовом, в якому просив визначити йому додатковий строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини після смерті баби ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, тривалістю в три місяці за правом представлення після смерті батька ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

08 серпня 2016 року від позивача надійшла заява про уточнення позову, де відповідачем зазначена Супрунівська сільська рада, в якій останній просив визначити йому додатковий строк лише після смерті діда ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, посилаючись на те, що він є сином ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, та онуком ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3. Вважає, що він фактично прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті діда, оскільки на той час йому було лише 14 років, а тому просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю в три місяці.

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 19 жовтня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог, визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини.

Вказує, що суд, ухвалюючи оскаржуване рішення, не взяв до уваги його клопотання про слухання справи в присутності державного нотаріуса. Зазначає, що, будучи малолітнім (14 років), в управління і володіння спадковим майном вступити не міг, а заяву про прийняття спадщини до держнотконтори законні представники не подавали. Таким чином, спадщину після смерті дідуся він не прийняв. Відтак вважає, що є поважні причини для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_10, ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_11, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд апеляційної інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції та як вбачається із матеріалів справи, позивач ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Білопілля Сумської області, його батьком був ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження позивача та свідоцтвом про смерть його батька (а.с.5,9).

Батьками ОСОБА_8, відповідно дідом та бабою позивача, були ОСОБА_9 та ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_8 (а.с. 8).

ОСОБА_5 є рідною тіткою позивача по лінії батька, що підтверджується свідоцтвами про її народження та одруження (а.с. 67-68).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про його смерть (а.с. 6).

Після смерті ОСОБА_9 відкрилась спадщина на все його майно, зокрема на земельну ділянку площею 4,68 га, що розташована на території Супрунівської сільської ради та належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю (а.с. 10).

З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 16 серпня 2016 року вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, не заводилась (а.с. 106).

Із довідки Супрунівської сільської ради №401 від 26 травня 2016 року вбачається, що ОСОБА_7 постійно і до дня смерті свого чоловіка ОСОБА_9 проживала з ним в одному будинку в с. Ганнівка-Тернівська Білопільського району Сумської області, вели спільне господарство (а.с. 12).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про її смерть (а.с. 7).

Також судом першої інстанції встановлено, що рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 13 грудня 2012 року ОСОБА_5 визначений додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_9 та матері ОСОБА_7 тривалістю у два місяці з дня набрання чинності рішенням суду. Рішення суду набрало законної сили 25 грудня 2012 року (а.с. 13).

Із копії спадкової справи №35/2013, заведеної після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, вбачається, що заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 подала її донька ОСОБА_5 на підставі рішення Білопільського районного суду Сумської області від 13 грудня 2013 року (а.с. 69-72).

Виходячи з вище викладеного, суд приходить до висновку, що спадщину після смерті ОСОБА_9 фактично прийняла, але юридично не оформила, дружина покійного ОСОБА_7, баба позивача, яка вступила в управління спадковим майном. Вказані обставини також були встановлені рішенням Білопільського районного суду від 13 рудня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Супрунівської сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 13).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що належним відповідачем у даній справі повинна бути ОСОБА_5, а не Супрунівська сільська рада Білопільського району, тому що, подавши нотаріусу заяву про прийняття спадщини, ОСОБА_5 фактично її прийняла. Таким чином, позов ОСОБА_3 заявлений не до належного відповідача Супрунівської сільської ради Білопільського району. Крім того, позивач стверджував, що він фактично прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті його діда ОСОБА_9, а тому немає підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Також позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження поважних причин пропуску строку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, так як суд дійшов його правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Пред'явлення позову до неналежного відповідача підтверджується матеріалами справи.

Як вбачається з рішення Білопільського районного суду Сумської області від 13 грудня 2012 року після смерті ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, відкрилася спадщина на земельну ділянку (пай) площею 4,68 га, яка розташована на території Супрунівської сільської ради Білопільського району. Спадкова справа після його смерті не заводилася, проте спадщину після його смерті фактично прийняла його дружина і бабуся позивача ОСОБА_7, свідоцтво про спадщину за законом у нотаріальній конторі вона не отримувала. Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина і заведена спадкова справа за заявою третьої особи у даній справі ОСОБА_5, яка має намір успадкувати як земельний пай ОСОБА_9 (а.с. 61) так і земельний пай ОСОБА_7 (а.с. 62). Дані обставини підтвердила і сама ОСОБА_5 в суді апеляційної інстанції. Те, що ОСОБА_5 намагається успадкувати земельний пай і ОСОБА_9 не заперечував і сам позивач ОСОБА_3 Доказів про те, що залучена до справи як відповідач Супрунівська сільська рада має намір успадкувати земельний пай ОСОБА_9, отримує на сьогодні орендну плату за даний пай чи іншим чином оспорює право позивача на спадкування після померлого ОСОБА_9, позивачем не надано. Тому наявність спору між ними не вбачається. А відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в постанові № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідачами у справах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину.

Як вбачається з обставин справи на час відкриття спадщини після померлого ОСОБА_9 діяли положення ЦК УРСР 1963 року.

За положеннями ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Вимогами ст.549 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

У ст. 550 ЦК УРСР йдеться про те, що строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину.

Тобто, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Враховуючи викладене, правила ст. 550 УРСР можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) причини визнані судом поважними.

Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі №6-85цс12, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування всіма судами України при вирішенні спорів у подібних спірних правовідносинах.

При цьому, пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статей 11, 27, 60 ЦПК, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір.

Проте наявність поважних причин пропуску строку для подання заяви до нотаріуса, навіть після досягнення ним 18 років, позивач не довів. Із заявою до нотаріуса звернувся лише в жовтні 2016 року (а.с. 153) і таке запізніле звернення пояснив відсутністю інформації про спадкове майно, зокрема земельний пай.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції є правильними, оскільки ґрунтуються вони на обставинах, які встановлені в судовому засіданні та наданих сторонами доказах, у відповідності з нормами матеріального і процесуального законодавства, рішення суду відповідає вимогам ст.ст. 213, 214 ЦПК України, підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги немає, тому відповідно до частини 1 ст. 308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Білопільського районного суду Сумської області від 19 жовтня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -