Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І., Наумчука М.І.
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про визнання права приватної власності на майно, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 20 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 09 грудня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про визнання права приватної власності на майно, який мотивований тим, що з 18 січня 2007 року до 18 квітня 2013 року перебував із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу відповідач за його особисті кошти купила квартиру АДРЕСА_1. Позивач вважає, що дана квартира є спільним майном подружжя. З урахуванням зменшених позовних вимог, на підставі ст. 60 СК України просив визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю його та ОСОБА_5, набутою подружжям за час шлюбу та визнати за кожним із них право власності на Ѕ частину вищевказаної квартири.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 20 квітня 2015 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 09 грудня 2015 року, позов задоволено.

Визнано квартиру за адресою: АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю, що набута подружжям за час шлюбу за ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину квартири за адресою АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину квартири за адресою АДРЕСА_1.

Знято арешт з квартири АДРЕСА_1, накладений ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 23 вересня 2014 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, та передати справу на новий розгляд до апеляційного суду.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків місцевого та апеляційного судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 10 травня 2007 року ОСОБА_5, як покупцем, за згодою чоловіка - позивача, придбано квартиру АДРЕСА_1 за ціною 376 225,00 грн, що на день укладення договору еквівалентно 74 500,00 доларів США.

Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що оскільки спірна квартира придбана в період зареєстрованого шлюбу сторін, за згодою ОСОБА_4, то вона придбана за спільні кошти подружжя, а тому квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю, а тому суд правильно визнав право власності на 1/2 частину спірної квартири за кожною із сторін.

Доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 20 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 09 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук