АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 752/1808/15-ц Головуючий у 1 - й інстанції: Плахотнюк К.Г.
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
№ 22-ц/796/6327/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2016 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Невідомої Т.О.

- Соколової В.В.

при секретарі - Меженко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 16 лютого 2016 року про розстрочку виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22 червня 2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості щодо недорахованої електричної енергії за актом порушень,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16 лютого 2016 року задоволено частково заяву ОСОБА_3 про розстрочку виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22 червня 2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості щодо недорахованої електричної енергії за актом порушень.

Розстрочено виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22 червня 2015 року шляхом стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» Ѕ частини пенсії щомісячно.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, 21 березня 2016 року ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 16 лютого 2016 року змінити в частині визначення розміру щомісячних відрахувань з пенсії, а саме зменшити з1/2 частини пенсії до 20 % пенсії щомісячно.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що судом при постановленні оскаржуваної ухвали не було враховані всі фактичні обставини, на які посилалася заявник, звертаючись з заявою про розстрочку виконання рішення. Так, до заяви було додано документи на підтвердження важкого стану здоров'я ОСОБА_3, що свідчить про необхідність здійснювати значні витрати на лікування та медичні препарати, проте судом вказана обставина не врахована як підстава для зменшення розміру платежів. Посилалася на те, що застосована розстрочка виконання рішення суду шляхом стягнення 1/2 частини пенсії щомісячно суперечить чинному законодавству, зокрема Закону України «Про пенсійне забезпечення», згідно положень якого не допускається звернення стягнення на пенсію шляхом відрахування більш ніж 20 % розміру пенсії щомісячно.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник Публічного акціонерного товариства «Київенерго» Стовбун Світлана Валентинівна проти доводів апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на те, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням вимог закону, а доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення осіб, що беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22 червня 2015 року, яке набрало законної сили 13 жовтня 2015 року, стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» заборгованість за не обліковану електричну енергію в розмірі 149 629,05 грн. та 1 496,30 грн. судового збору.

ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про розстрочку виконання вказаного рішення суду шляхом стягнення з неї щомісячно 200 грн. в рахунок погашення сплати заборгованості в розмірі 149 629,05 грн. та розстрочення на дванадцять місяців сплати суми судового збору в розмірі 1 496,30 грн.

З доданих до заяви документів судом встановлено, що ОСОБА_3 хворіє на низку тяжких захворювань, перебуває на обліку, як пенсіонер, та отримує пенсію у розмірі 1 345,52 грн. щомісячно.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3 частково, суд першої інстанції враховував відомості про вік та стан здоров'я заявниці, а також і те, що остання споживала електричну енергію без засобів обліку, та дійшов висновку про розстрочення виконання рішення шляхом стягнення з боржника 1/2 частини пенсії щомісячно.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів повністю погодитись не може, оскільки вони не відповідають вимогам процесуального права, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України, за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що, відповідно до ст. 351 ЦПК, їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або

членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Таким чином, в ході розгляду заяви про розстрочку виконання судового рішення суд повинен перевірити наявність виняткових обставин, які утруднюють чи виключають можливість виконання рішення суду в загальному порядку.

Порядок виконання судових рішень визначено положеннями Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах

у депозитарних установах.

Згідно ч. 5 вказаної статті, у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

За правилом ч. 1 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності у боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи

недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів та стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції при розгляді заяви ОСОБА_3 про розстрочку виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22 червня 2015 року питання щодо наявності у неї грошових коштів та майна, на яке може бути звернуто стягнення, не досліджувалося.

Законодавець не наводить визначення поняття «виняткового випадку» для положень ст. 373 ЦПК України, таким чином, вказане поняття є оціночним та визначається судом з огляду на надані стороною докази.

Судом першої інстанції не було з'ясовано, чи є єдиними способом виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22 червня 2015 року звернення стягнення на пенсію ОСОБА_3, основну частину якої вона витрачає на лікування, та чи можливе звернення стягнення на інше майно, за наявності якого хвороба боржника не може вважатися винятковою обставиною, що утруднить виконання судового рішення.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3 та розстрочуючи виконання рішення суду шляхом стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» 1/2 частини пенсії щомісячно, суд першої інстанції також не врахував, що під розстроченням виконання судового рішення варто розуміти встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконується частинами з певним інтервалом у часі.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Таким чином, судом першої інстанції не було в повній мірі визначено порядок розстрочення виконання рішення суду, оскільки не зазначено періоду, протягом якого рішення суду буде виконуватися частинами з певним інтервалом у часі.

Не враховано судом також вимоги ч. 6 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено певні обмеження стосовно звернення стягнення на пенсію, зокрема, встановлено, що звернення стягнення на пенсію здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Статтею 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне

страхування" встановлено, що з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім'ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у зв'язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Суд першої інстанції на вказані обставини справи та вимоги закону увагу не звернув, не дотримався вимог, встановлених ст. 373 ЦПК України при розгляді заяви про розстрочку виконання судового рішення, не з'ясував та не дослідив всіх обставин, які підлягають з'ясуванню за правилами ст. 373 ЦПК України, тобто, порушив визначений процесуальним законом порядок вирішення заяви.

Згідно ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 16 лютого 2016 року постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 16 лютого 2016 року скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: