Справа № 452/2329/15 Головуючий у 1 інстанції: Кравців В.І.
Провадження № 22-ц/783/4466/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Тропак О.В.,

суддів: Ніткевича А.В., Федоришина А.В.,

за участю секретаря Іванової О.О.,

з участю ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 14 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4, Сусолівської сільської ради Самбірського району Львівської області, Рудківської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визначення додаткового строку для подання ним заяви про прийняття обовязкової частки у спадщині після померлої матері ОСОБА_5, покликаючись на те, що 15 січня 2011 року померла його матір ОСОБА_5. Після її смерті відкрилася спадщина житловий будинок № 14 по вул. Жовтневій у с. Сусолів Самбірського району Львівської області. Згідно заповіту ОСОБА_5 все своє майно остання заповідала своїй онучці ОСОБА_4, яка в свою чергу і прийняла спадщину за заповітом. Позивач з 2000 року і по сьогоднішній день є інвалідом II групи по психіатричному захворюванню, а тому в силу ст. 1241 ЦК України з урахуванням рішення КСУ від 11.02.2014 року у справі 1-1/2014 має право на обовязкову частку у спадщині, яка відкрилася після смерті його матері, зокрема , на 1/6 частину будинку № 14 по вул. Жовтневій у с. Сусолів Самбірського району Львівської області. 27 липня 2015 року позивач з метою прийняття обовязкової частки у спадщині звернувся до Рудківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак йому її повернули, оскільки ним пропущено шестимісячний термін для прийняття спадщини. Проте позивач покликався на поважність причин пропущення ним зазначеного строку з огляду на те, що протягом піврічного терміну після смерті матері він переживав загострення психіатричного захворювання та приймав відповідну стимулюючу терапію і не усвідомлював необхідності вчасно подати заяву про прийняття спадщини, відтак стан його здоровя відносно стабілізувався в кінці 2013 року. Так як з 2004 року по 2014 роки позивач постійно проживав у ІНФОРМАЦІЯ_1, де і проходив лікування, у звязку з бойовими діями та антитерористичною операцією позивач не мав змоги вирішувати питання спадщини. Після одержання статусу переселенця, у звязку із зруйнованням міст Краснодон та Малогвардійськ позивач був змушений покинути свою домівку і переїхати у Львівську область туди , де, за його переконанням він мав хоч невелику, але свою частинку у складі будинку, який залишився після смерті матері. Але приїхавши до селища Сусолів він дізнався, що цей будинок на підставі заповіту отримала його племінниця ОСОБА_4

Рішенням Самбірського районного суду Львівської області від 14 квітня 2016 року в задоволенні позову відмовлено за недоведеністю позовних вимог.

Не погодившись з рішенням суду, позивач ОСОБА_3 оскаржив його, подавши апеляційну скаргу, в якій вважає, що суд не дослідив суттєвих обставин справи, залишив без уваги представлені позивачем докази, а висновки суду грунтуються виключно на припущеннях та субєктивних твердженнях, а тому просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задоволити в повному обсязі. Зокрема, зазначає про поважність причин пропущення ним строку для подання заяви про прийняття спадщини, у звязку з загостренням після смерті матері психіатричної хвороби, а в подальшому - у звязку з розвязанням збройного конфлікту на території його проживання. Поважність даних причин повністю підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Суд при розгляді справи по суті взагалі не взяв до уваги дані медико-експертної справи ОСОБА_3, не обгрунтував підстави відхилення цього доказу та не послався на цей документ в оскаржуваному рішенні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача на заперечення скарги, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п. п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України до загальних засад цивільного законодавства віднесено, зокрема: судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Отже, в законі безпосередньо не визначено поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини і їх поважність повинна визначатися судом у кожному випадку, виходячи із конкретних обставин справи та характеру, взаємовідносин сторін, даних щодо юридичної обізнаності особи.

У відповідності до роз»яснень, наведених у третьому та шостому абзацах пункту 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 « Про судову практику у справах про спадкування»:

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у

вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню

не підлягають.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Колегія суддів, вважає, що строк для подання нотаріальній конторі заяви про прийняття спадщини , пропущено позивачем з поважних причин, пов»язаних з об»єктивними (незалежними від відповідача) та істотними (внаслідок хронічного психічного захворювання) труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Так, у відповідності до першого абзацу п. 214 розділу 22.Видача свідоцтва про право на спадщину. Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 20/5, яка була

чинною на час відкриття спадщини і до 07.03.2012 року( тобто і станом на дату видачі відповідачеві нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.02.2012 року) , нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом шляхом витребування відповідних доказів перевіряє: факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, наявність та чинність спадкового договору, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво; перевіряє коло осіб, які мають право на обов'язкову частку в спадщині. Перевірка наявності заповіту (секретного заповіту), спадкового договору, здійснюється за допомогою Спадкового реєстру у порядку, передбаченому Положенням про Єдиний реєстр заповітів, спадкових договорів та спадкових справ.

Однак, не зважаючи на те, що у заяві відповідача про прийняття спадщини за заповітом від 27 січня 2011 року, відповідач вказала, що спадкоємцями до обов»язкової частки є діти спадкодавця, і зокрема ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.61) в недодержання вищезазначених вимог Інструкції нотаріусом не було перевірено кола осіб, які мають право на обов'язкову частку в спадщині, а видано 27.02.2012 року відповідачеві ОСОБА_4 свідоцтво про право на спадщину за заповітом без проведення перевірки кола осіб , які мають право на обов»язкову частку в спадщині, і до закінчення шестимісячного строку з часу заведення спадкової справи № 23/2011 не було направлено ОСОБА_3 (стосовно якого ОСОБА_2 було повідомлено нотаріуса , що цей спадкоємець має право на обов»язкову частку в спадщині) повідомлення про те , що за заявою спадкоємця за заповітом заведено спадкову справу.

Необхідно зазначити також, що позивач стверджував, що спадковим майном є будинок № 14 по вул. Жовтневій у с. Сусолів Самбірського району , в той час , як згідно свідоцтва про право власності САЕ № 233141 від 23.08.2011 року, вищезазначений житловий будинок належить на праві приватної власності відповідачеві ОСОБА_4 не на підставі свідоцтва про право на спадщину , а на підставі рішення виконкому Сусолівської сільської ради від 25.02.2011 року № 10 ( а.с. 38). З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає, що характер взаємовідносин, які склалися між позивачем та відповідачем з приводу обсягу спадкового майна, також повинен був враховуватися при вирішенні даного спору.

Після звернення ОСОБА_3 27.07.2015 року до нотаріуса, в недотримання вимог ст. 49 Закону України від 02.09.1993 року № 3425-Х11 «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України , затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, нотаріусом не було винесено і постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а незважаючи на наявність спадкової справи № 23/2011, у якій знаходяться всі документи, підтверджуючі час і місце відкриття спадщини внаслідок смерті спадкодавця ОСОБА_5, однак, нотаріусом було повернено ОСОБА_3 заяву про прийняття спадщини.

Отже, згідно матеріалів справи, навіть, нотаріус не притримувався вимог закону (правил) щодо оформлення документів при спадкуванні (хоча знання цих вимог закону і правил нотаріусами презюмується). При умові дотримання нотаріусом вимог спадкового законодавства і направлення нотаріусом на протязі шести місяців з часу відкриття спадщини позивачу повідомлення про заведення спадкової справи № 23/2011, та не вчинення позивачем дій, спрямованих на прийняття спадщини, можна було б робити висновки про те, що строк прийняття спадщини пропущено позивачем без поважних причин, однак не за таких обставин, які мають місце у даній справі.

Відтак, колегія суддів вважає, що обставини справи у їх об»єктивній сукупності давали підстави для визнання юридичної необізнаності позивача, як особи, розумова здатність якої була обтяжена хронічним психічним захворюванням на протязі тривалого часу, в тому числі і на протязі шести місяців з часу відкриття спадщини, поважною причиною пропущення позивачем строку для прийняття спадщини.

Висновки ж суду першої інстанції про те, що:

неподання позивачем зави про прийняття спадщини у встановлені законом строки викликано небажанням прийняти спадщину, а намір позивача прийняти спадщину пов»язаний із зміною місця його проживання у зв»язку з переселенням, колегія суддів вважає таким, що ґрунтується на припущеннях, оскільки звернення позивача до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини мало місце не зразу ж після переселення (у липні 2014 року) , а мало місце по збігу одного року з часу переселення (у липні 2015 року).

З огляду на те, що позивач є спадкоємцем першої черги дитиною спадкодавця і водночас непрацездатною особою, яка має право на обов»язкову частку у спадщині, і яка, виходячи із принципів моралі, мала повне право розраховувати на спадкування майна матері, але не могла реалізувати цього права із-за існування законодавчих обмежень при реалізації цих прав, яких не могла дотриматися в силу поважних причин наявності хронічного психічного захворювання, колегія суддів вважає, що відмовивши у задоволенні позову, судом першої інстанції не були дотримана основна із засад цивільного законодавства, а саме - справедливість.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення є незаконним, тому апеляційну скаргу належить задовольнити, оскаржуване рішення - скасувати і ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 14 квітня 2016 року скасувати і ухвалити нове.

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визначити ОСОБА_3 додатковий строк для подання ним Рудківській державній нотаріальній конторі Головного управління юстиції у Львівській області заяви про прийняття спадщини, що відкрилася 15 січня 2011 року внаслідок смерті ОСОБА_5, на протязі трьох місяців з наступного дня після набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий Тропак О.В.

Судді: Ніткевич А.В.

ОСОБА_6