Р І Ш Е Н Н Я 721/379/16-ц

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2016 року Путильський районний суд

Чернівецької області

в складі:

головуючого судді Дідуха Д.В.

секретаря Федорчука М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Путила справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася з позовом до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житлом.

В позові посилається на те, що вона являється власником квартири в АДРЕСА_1. В 2012 році вул.О.Кобилянської була перейменована на вул. ОСОБА_3. До вказаної квартири прописані вона з чоловіком та чотири онуки, а в 2006 року вони до квартири приписали знайомого ОСОБА_2 Після отримання паспорта на початку 2007 року ОСОБА_2 виїхав в невідомому напрямку і з реєстрації не знявся. Вже фактично понад дев"ять років він відсутній по місцю проживання.

Відповідач не є членом сім"ї власника житла і за місцем реєстрації відсутній вже понад шість місяців без поважних причин.

Відповідно до вимог ст.71 Житлового кодексу України ОСОБА_2 втратив право користування жилим приміщенням за місцем його реєстрації.

Просить суд задовольнити її позовні вимоги.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на факти викладені в позовній заяві.

Відповідач в суд не з"явився, причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши позивача, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивач являється власником квартири в АДРЕСА_2, яка в 2012 році була перейменована на вул. ОСОБА_3.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України, ст. 48 Закону України Про власність).

Відповідно до вимог ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення на протязі шести місяців.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 не користується жилим приміщенням за місцем його реєстрації понад дев"ять років і вважається таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Керуючись ст.ст. 10,60,213,215,223 ЦПК України, ст.ст.71-72 Житлового кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою АДРЕСА_3 внаслідок його відсутності понад встановлені законом строки.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Чернівецької області через районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

СУДДЯ: