АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції: Супрун Г.Б.
№ 22-ц/796/4196/2016 Доповідач: Шебуєва В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Українець Л.Д., Оніщука М.І.,

секретар: Троц В.О.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2, на рішення Подільського районного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АСТЕЛІТ», третя особа: ОСОБА_3, про визнання незаконними наказів про оголошення догани та звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АСТЕЛІТ» (далі - ТОВ «АСТЕЛІТ»), третя особа: ОСОБА_3, про визнання незаконними наказів про оголошення догани та звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов ОСОБА_2 у повному обсязі: визнати незаконними накази директора з підтримки бізнесу ТОВ «АСТЕЛІТ» про оголошення догани ОСОБА_2 №3-0С від 12 січня 2015 року, №5-0С від 13 січня 2015 року, №7-0С від 15 січня 2015 року, №9-0С від 21 січня 2015 року; визнати незаконним та скасувати наказ №59-к про звільнення ОСОБА_2 з посади представника торговельного від 29 січня 2015 року; поновити його на посаді представника торговельного в ТОВ «АСТЕЛІТ»; стягнути з ТОВ «АСТЕЛІТ» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 75549,70 грн. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, суд дійшов помилкового висновку про правомірність винесення директором з підтримки бізнесу ТОВ «АСТЕЛІТ» наказів про оголошення доган та звільнення ОСОБА_2, оскільки надання фотозвітів не входило до посадових обов'язків позивача. Суд не перевірив дотримання відповідачем строків притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності.

В апеляційній інстанції представник ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Представник ТОВ «АСТЕЛІК», яке з 02 лютого 2016 року змінило назву на ТОВ «Лайфселл», просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

В судове засідання третя особа ОСОБА_3 не з'явився, повідомлений про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у його відсутність.

Вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 з 21 січня 2014 року по 29 січня 2015 року обіймав посаду торговельного представника в структурному підрозділі дирекції продажу та відносин з абонентами, департаменту з управління роздрібними продажами Центрального регіону, відділ територіальних продажів та обслуговування клієнтів ТОВ «АСТЕЛІТ».

Наказом № 59-к від 29 січня 2015 року ОСОБА_2 був звільнений з роботи на підставі п.3 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Підставою для звільнення ОСОБА_2 стало застосування дисциплінарних стягнення у вигляді доган, зокрема: наказ №3-ос від 12 січня 2015 року, № 5-ос від 13 січня 2015 року, № 7-ос від 15 січня 2015 року, № 9-ос від 21 січня 2015 року, доповідна записка начальника департаменту з управління роздрібними продажами Центрального регіону Сабата І.В., службові записки територіального менеджера з продажу та обслуговування клієнтів Легоминої О.Д, акти про відмову працівника від дачі письмових пояснень ( а.с.14-15, т. 1).

28 лютого 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконними накази №3-ос від 12 січня 2015 року, № 5-ос від 13 січня 2015 року, № 7-ос від 15 січня 2015 року, №9-ос від 21 січня 2015 року про оголошення йому доган, визнати незаконним та скасувати наказ №59-к від 29 січня 2015 року про його звільнення з посади представника торговельного ТОВ «АСТЕЛІТ», поновити його на роботі, а також стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 75549,70 грн. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що відповідно до його посадових обов'язків ненадання фотозвіту не є порушенням трудової дисципліни. Крім того, у нього були поважні причини не виконувати своїх обов'язків, оскільки відповідачем позбавлено його всіх умов - службового автомобіля, замість ноутбука надано стаціонарний комп'ютер, заблоковано доступ до електронної пошти, не надано фотоапарату для здійснення фотознімків товарів та послуг в торговельних кіосках.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Статтею 147 КЗпП України визначено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України визначено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 1992 року за передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків,покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст.151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 за порушення трудової дисципліни 12 січня 2015 року, 13 січня 2015 року, 15 січня 2015 року та 21 січня 2015 року оголошувалися догани згідно з наказами директора з підтримки бізнесу ТОВ «АСТЕЛІТ».

Всі накази оголошувались ОСОБА_2 в день накладення стягнення в присутності свідків. Від надання письмових пояснень ОСОБА_2 відмовлявся, про що були складені відповідні акти. Копії всіх наказів про оголошення доган вручені ОСОБА_2 27 січня 2015 року, копія наказу про звільнення - 29 січня 2015 року.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та допитавши свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірне притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності у зв'язку з невиконанням ним обов'язків, визначених у Стандартах торговельного представника ТОВ «АСТЕЛІТ». Суд також врахував рішення Подільського районного суду м.Києва від 25 травня 2015 року, яким відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог до ТОВ «АСТЕЛІТ» про визнання зміни істотних умов праці незаконними, усунення перешкод у виконанні трудових обов'язків, визнання відсторонення від роботи незаконним і відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що надання фотозвіту не входило до посадових обов'язків ОСОБА_2

Відповідно до посадової інструкції №0007/14 представника торговельного департаменту з управління роздрібними продажами центрального регіону, Стандартів роботи представника торговельного, ОСОБА_2 був зобов'язаний виконувати окремі доручення свого безпосереднього керівника та складати звіти про результати своєї роботи (136-161, т .1).

Представник позивача не заперечував, що надання фотозвіту вимагалося безпосереднім керівником ОСОБА_2 ОСОБА_6 Як пояснив в судовому засіданні представник ОСОБА_2, останній не надавав фотозвіти на вимогу безпосереднього керівника, оскільки вважав, що це не відноситься до його посадових обов'язків.

При цьому, як убачається з матеріалів справи, до позбавлення транспортного засобу за дорученням свого керівника ОСОБА_2 фотозвіти складав.

Порушуючи питання про визнання незаконними наказів ТОВ «АСТЕЛІТ» про притягнення до дисциплінарної відповідальності, ОСОБА_2 послався не неможливість надання фото звітів через відсутність фотоапарату. Проте судом встановлено, що для виконання посадових обов'язків торговельного представника ТОВ «АСТЕЛІТ» надано ОСОБА_2 мобільний телефон марки «Sony Xperia E», з допомогою якого він і мав робити такі звіти.

Відповідно до транспортної політики ТОВ «АСТЕЛІТ» ОСОБА_2 було надано службовий автомобіль та ноутбук.

Згідно з доповідною запискою від 01 жовтня 2014 року за наслідками моніторингу використання службових автомобілів працівниками відділу територіальних продаж і обслуговування абонентів було виявлено несанкціоноване використання позивачем службового автомобіля у неробочі дні.

Згідно акту прийому-передачі автомобіля від 03 жовтня 2014 року позивач передав службовий автомобіль товариству.

Відповідно до довідки-форми прийому комп'ютерного обладнання від 13 жовтня 2014 року позивачем передано ТОВ «АСТЕЛІТ» ноутбук НР Соmpad 6910р. Замість ноутбука позивачу було надано стаціонарний комп'ютер, який впродовж всього часу роботи позивача працював у штатному режимі.

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ТОВ «АСТЕЛІТ», в якому просив визнати зміни істотних умов його праці відповідачем незаконними; усунути перешкоди, створені відповідачем у виконанні його трудових обов'язків, поновити попереднє становище робочого місця та істотних умов праці шляхом надання службового автомобіля, комп'ютера (нестаціонарного), медичне страхування, страхування життя та від нещасного випадку - персональне; визнати незаконним його відсторонення від роботи; стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 15 000 гри. В обґрунтування позову зазначав, що 03 жовтня 2014 року відповідач в односторонньому порядку без попередження та не маючи на те законних підстав вилучив службовий автомобіль та мобільне комп'ютерне обладнання, відключив паролі доступу до серверу, що фактично призвело до відсторонення його від виконання трудових обов'язків у відповідності до стандарту роботи на його посаді та посадової інструкції, а також заблоковував медичне страхування.

Рішенням Подільського райсуду м. Києва від 25 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 30 червня 2015 року, в задоволенні позову ОСОБА_2 до ТОВ «АСТЕЛІТ» про визнання зміни істотних умов праці незаконними, усунення перешкод у виконанні трудових обов'язків, визнання відсторонення від роботи незаконним та відшкодування моральної шкоди було відмовлено (а. с. 12-16, т. 2).

При цьому, як пояснив представник ТОВ «АСТЕЛІТ», відповідно до положень Транспортної політики позивач для виконання своїх обов'язків міг скористатися офісним автомобілем з водієм або корпоративним таксі (за рахунок товариства) для виконання службових обов'язків.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на недотримання ТОВ «АСТЕЛІТ» строків застосування до ОСОБА_2 дисциплінарних стягнень.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Як вбачається з матеріалів справи, за наказом №3-0С від 12 січня 2015 року ОСОБА_2 була оголошена догана за ненадання пояснень 22 грудня 2014 року щодо його діяльності на посаді представника торгівельного (а.с. 16, т. 1). Підставою для оголошення ОСОБА_2 догани згідно наказу №5-ОС від 13 січня 2015 року стало невиконання позивачем своїх посадових обов'язків щодо періодичності відвідування торгових точок в період з 22 грудня 2014 року по 26 грудня 2014 року (включно) (а. с. 17, т. 1). Підставою для оголошення ОСОБА_2. догани згідно наказу №7-ОС від 15 січня 2015 року стало невиконання позивачем окремого службового доручення свого безпосереднього керівника щодо виготовлення та надання фотозвітів по тринадцяти Т-кіоскам (а. с. 18, т. 1). Згідно наказу №9-ОС від 21 січня 2015 року ОСОБА_2 оголошено догану за невиконання окремого службового доручення безпосереднього керівника 16 січня 2015 року щодо виготовлення та надання фото звітів по трьох точках продажу товарів та послуг (а. .с 19, т. 1). Наказом № 59-К від 29 січня 2015 року ОСОБА_2 було звільнено на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з систематичним невиконанням трудових обов'язків без поважних причин. Підставою для звільнення стало наявність попередніх доган та невиконання ОСОБА_2 завдань безпосереднього керівника ОСОБА_6, котрі полягали у відвідуванні 23 січня 2015 року дев'яти пунктів продажу товарів та послуг, які розташовані в АДРЕСА_1, зі складанням щоденного звіту та фотозвіту, а також ненадання звіту про діяльність за 22 січня 2015 року (а. с. 14-15, т. 1).

Відтак, ТОВ «АСТЕЛІТ» було дотримано строки для застосування дисциплінарних стягнень, передбачені ст. 148 КЗпП України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка зібраним доказам по справі, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2, відхилити, а рішення Подільського районного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді