РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2016 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Мамаєвої О.В.

із секретарем - Баришниковою І.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Миколаївської міської ради про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання права на спадкування, визнання права власності в порядку спадкування, третя особа третя Миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області -

ВСТАНОВИВ:

05.10.2015р. позивач звернулась до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом до Миколаївської міської ради про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності в порядку спадкування на квартиру АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що вона з 1984р. по ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходилась у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3, вони проживали як одна родина, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, купували майно в інтересах сім'ї, виховували доньку позивача. В інших зареєстрованих шлюбних відносинах ні позивач, ні ОСОБА_3 з 1984р. не перебували. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, після його смерті відкрилось спадкове майно - квартира АДРЕСА_1. 27.03.2015р. позивач звернулась до третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області щодо відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3, однак, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, так як позивачем не надано документів на підтвердження родинних відносин із спадкодавцем та не надано свідоцтво про право на житло на спадкову квартиру, оскільки надане свідоцтво від 10.03.20145, тобто видане після смерті спадкодавця.

ОСОБА_3 за життя, у січні 2015р. звернувся із заявою про приватизацію квартири АДРЕСА_1, проте у встановлений законом строк заява про приватизацію розглянута не була, а свідоцтво про право власності було видано після смерті заявника - 10.03.2015р.

Можливість правонаступництва спадкоємцями у цих правовідносинах передбачена ч.5 п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у правах за позовами про захист права приватної власності".

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 підтримала позовні вимоги.

Від представника відповідача надійшла заява, про розгляд справи у відсутність представника Миколаївської міської ради, та у задоволенні позову просить відмовити.

Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника.

Суд, вислухавши представника позивача ОСОБА_4, оглянувши письмові докази по справі, спадкову справу №177/2015 до майна померлого 27.03.2015р. ОСОБА_3, вислухавши свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть /а.с. 10/.

27.03.2015р. ОСОБА_2 подала до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, з яким вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах /а.с. 40/.

15.09.2015р. державним нотаріусом винесена постанова про відмову ОСОБА_2 у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1, оскільки нею не надано доказів на підтвердження родинних стосунків із спадкодавцем та у зв'язку із видачею правовстановлюючого документу на квартиру після смерті спадкодавця /а.с. 12-13/.

За життя, ОСОБА_3 звернувся із заявою до органу приватизації про оформлення передачі у приватну власність квартири АДРЕСА_1 08.01.2015р. /а.с. 12/.

Свідоцтво про право власності на кв. АДРЕСА_1 видано 10.03.2015р., тобто після смерті ОСОБА_3 /а.с. 15/.

Відповідно до п.13 ч.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22 грудня 1995 року (із змінами від 25 травня 1998 року), якщо квартира (будинок) не була передана у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського (щодо громадян, які постраджали внаслідок Чорнобильської катастрофи) житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено при наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири у власність наймачеві.

Так, згідно п.14 наказу Міністрерства з питань житлово комунального господарства України, від 16.12.2009р. "Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян", передача квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках які на момент набрання чинності Законом України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" перебували у комунальній власності, кімнат у комунальних квартирах у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Таким чином, спадкоємці ОСОБА_3 мають право вимагати визнання за ними права власності на вказану квартиру, оскільки наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації, однак вона не була своєчасно розглянута.

Доводи позивача про те, що вона проживала із ОСОБА_3 однією сім'єю без реєстрації шлюбу підтвердили у суді свідки.

З показів свідків ОСОБА_5 (дочка позивача), ОСОБА_6 (знайома позивача) та ОСОБА_7 (сусідка позивача) слідує, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 1990-х років проживали в одній квартирі однією сім'єю, вели спільне господарство, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Свідки також пояснили, що у ОСОБА_3 іншої сім'ї та дітей не було, він виховував доньку ОСОБА_2

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст.3 Сімейного кодексуУкраїни, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом.

Згідно зі ст. 64 ЖК України, до членів сім'ї належать дружина, їх діти і батьки. Членами сім'ї може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Позивач ОСОБА_2 з 06.10.1973р. знаходилась у шлюбі із ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с. 74, 76/. Від шлюбу має доньку ОСОБА_5 /а.с. 75/.

Пояснення позивача про те, що вона проживала разом із ОСОБА_3 до дня його смерті в одному житловому приміщенні однією сім'єю, таке проживання було постійним, вони вели спільне господарство й були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, підтверджуються показаннями свідків, фотознімками /а.с. 60-62/, вказані докази узгоджуються між собою, та у суду немає підстав не довіряти їм.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 "Про судову практику у справах про спадкування", до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК.

Таким чином, судом встановлено, що позивач проживала зі спадкодавцем - ОСОБА_3 однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, та є спадкоємцем 4 черги за законом.

Як вбачається із Інформаційних довідок зі спадкового реєстру, та спадкової справи після смерті ОСОБА_3 інші спадкоємці, із заявами про прийняття спадщини не звертались /а.с. 42-45/.

Однак, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, оскільки можливість встановлення юридичного факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу передбачена Цивільним процесуальним кодексом України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року. Положення ст. 273 ЦПК України 1963р. передбачали можливість встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах, якщо такі відносини виникли до 8 липня 1944 року і тривали до смерті одного з подружжя. В інших випадках встановлення фактів проживання однією сім'ю у період до 01 січня 2004 року законодавством не передбачено.

На підставі вищевикладеного суд, суд вважає, що підлягає встановленню юридичний факт, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали однією сім'єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу у період з 01.01.2004р. по ІНФОРМАЦІЯ_1 та підлягає визнанню за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1

В задоволенні решти частини позову відмовити.

Керуючись ст. ст.3,4,10,11,60,88,209,212,214-215,218, 235, 256-259 ЦПК України, на підставі ст.ст.16, 1223, 1261- 1265, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до Миколаївської міської ради про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання права на спадкування, визнання права власності в порядку спадкування, третя особа третя Миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області, - задовольнити частково.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали однією сім'єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу у період з 01.01.2004р. по ІНФОРМАЦІЯ_1

Визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1

В задоволенні решти частини позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м.Миколаєва шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Суддя Мамаєва О.В.