Справа № 130/162/16-ц Провадження № 22-ц/772/1602/2016Головуючий в суді першої інстанції Сенько Л. Ю.
Категорія 69Доповідач Матківська М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі :

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Копаничук С.Г., Сопруна В.В.

При секретарі: Сніжко О.А.

За участю: заявника ОСОБА_2; представника заінтересованої особи Свистун О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою Жмеринської міської ради Вінницької області

на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 22 березня 2016 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_2 за участю заінтересованої особи - Жмеринської міської ради Вінницької області, про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини,

В с т а н о в и л а :

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд із заявою про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Свої вимоги мотивував тим, ІНФОРМАЦІЯ_5 року у м. Жмеринці померла ОСОБА_4, з якою він з січня 2009 року по день її смерті проживав однією сім'єю в належній їй на праві власності ? частині житлового будинку по АДРЕСА_1. В цей період часу він здійснював догляд за нею та похоронив її. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яка складається із ? частки даного будинку і земельної ділянки біля нього площею 0,0489 га, яку він прийняв, як спадкоємець четвертої черги, подавши вчасно до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Інших спадкоємців 1-4 черги за законом, за правом представлення та за заповітом немає. Нотаріальною конторою йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із відсутністю документів на підтвердження факту проживання однією сім'єю із спадкодавцем не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Рішенням Жмеринського міськрайорнного суду Вінницької області від 22 березня 2016 року заяву задоволено повністю.

Встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з січня 2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 року, тобто не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини, проживав однією сім'єю з ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

В апеляційній скарзі Жмеринська міська рада просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення, яким у заяві ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, відмовити.

Вважає, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права, неповним з'ясуванням судом обставин і недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, а тому підлягає до скасування.

У судовому засіданні представник заінтересованої особи підтримала апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Заявник ОСОБА_2 заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просить її відхилити і залишити без змін рішення суду.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення за таких підстав.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва № 271 про право власності на житловий будинок, виданого 4 липня 2007 року на підставі рішення виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області від 21 червня 2007 року № 160, зареєстрованого в КП «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» 24 липня 2007 року і записано в реєстрову книгу за № 71 за № 6997, ОСОБА_4 на праві приватної власності належить 1/2 частина житлового будинку та господарських будівель у АДРЕСА_1. До складу 1/2 частки будинку входить: кухня 1-1; кімнати: 1-2, 1-3; веранда, кладова; два сараї; льох, вбиральня (а. с. 7).

Згідно Державного акта на право приватної власності на землю ОСОБА_4 на підставі рішення виконавчого комітету Жмеринської міської ради від 20.02.2004 року № 23 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0489 га по АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 618 від 24 березня 2004 року (а. с. 10).

Рішенням виконавчого комітету Жмеринської міської ради № 40 від 20 лютого 2015 року змінено поштову адресу земельній ділянці з АДРЕСА_2 на АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4 згідно Державного акта на право приватної власності на землю від 24.03.2004 року № 618 (а. с. 12).

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року (актовий запис № 235 від 20 травня 2015 року, свідоцтво про смерть видано 20 травня 2015 року серія НОМЕР_1) (а. с. 6).

Квартальний комітет «Привокзальний» м. Жмеринки 16 листопада 2015 року видав довідку ОСОБА_2 в тому, що він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1; з січня 2009 року проживав однією сім'єю та вів спільне господарство з ОСОБА_4 до часу її смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 року (а. с. 15).

Згідно паспортних даних заявника ОСОБА_2 він 15 червня 2009 року зареєстрував шлюб із ОСОБА_6 З 31.03.2004 року зареєстрований АДРЕСА_3; з 14.02.2012 року зареєстрований АДРЕСА_4; з 24.09.2015 року зареєстрований АДРЕСА_1 (а. с. 4-5).

Жмеринською міською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу № 164/2015 р. (а. с. 30-35) до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_4 за поданою 23 червня 2015 року ОСОБА_2 заявою про прийняття спадщини (а. с. 30).

Державним нотаріусом Жмеринської міської державної нотаріальної контори Бульбою Л.І. 15 січня 2016 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 20/02-31, якою відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1, належну ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року, з якою спадкоємець проживав однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (а. с. 19).

Задовольняючи заявлені ОСОБА_2 вимоги, суд першої інстанції виходив із доведеності факту проживання заявника із спадкодавцем ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року, однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно вимог статей 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1222 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Стаття 1258 ЦК України визначає черговість спадкування за законом, коли спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У четверту чергу право на спадкування за законом, згідно вимог статті 1264 ЦК України, мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини 1 та частини 2 статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, перерахованих у 9-ти пунктах частини першої, і крім цього у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно роз'яснення Пленуму Верховного Суду України у пункті 21 постанови "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року № 7 при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

У пункті 23 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року роз'яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З урахуванням зазначених вище вимог процесуального закону: пункту 5 частини 2 статті 234 та частини 1 і 2 статті 256 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом вони породжують юридичні наслідки.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 1 постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

При зверненні до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю ОСОБА_2 послався на те, що встановлення факту проживання однією сім'єю із ОСОБА_4 не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини має значення для належного оформлення права на спадщину в четверту чергу та одержання свідоцтва про право на спадщину.

Згідно з частиною 6 статті 235 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до частини 4 статті 256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Судом першої інстанції встановлено, і це не спростовано, що встановлення факту проживання однією сім'єю із ОСОБА_4 заявник ОСОБА_2 пов'язує із наступним вирішенням спору про визнання права власності на спадщину.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємця, що прийняв спадщину. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину спадкоємець вправі звернутися до суду за правилами позовного провадження (пункт 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7).

Відповідно до частини 4 статті 303 ЦПК України якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилась очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, апеляційний суд перевіряє справу в повному обсязі.

За наведених обставин рішення суду першої інстанції підлягає до скасування, а заява ОСОБА_2 підлягає залишенню без розгляду на підставі частини 6 статті 235 та частини 4 статті 256 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ч. 6 ст. 235, ч. 4 ст. 256, ст. 307, 310, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Жмеринської міської ради Вінницької області задовольнити частково.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 22 березня 2016 року скасувати.

Заяву ОСОБА_2, за участю заінтересованої особи - Жмеринської міської ради Вінницької області, про встановлення факту проживання однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, залишити без розгляду.

Роз'яснити ОСОБА_2 його право на звернення до суду з відповідним позовом на загальних підставах.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ М.В. Матківська

Судді: /підпис/ С.Г. Копаничук

/підпис/ В.В. Сопрун

Згідно з оригіналом:

Суддя: М.В. Матківська