Справа № 461/114/16 Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б.
Провадження № 22-ц/783/2645/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючий суддя: Шумська Н.Л.

судді: Павлишин О.Ф., Шандра М.М.

секретар: Бадівська О.О.

особи, які беруть участь у справі: пр.-ки ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 ОСОБА_3 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 16 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ДТГО «Львівська залізниця» про стягнення 3 % річних та інфляційних витрат за час прострочення виплати моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 16 лютого 2016 року у позові ОСОБА_4 до ДТГО «Львівська залізниця» про стягнення 3 % річних та інфляційних витрат за час прострочення виплати моральної шкоди відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_4 ОСОБА_3. В апеляційній скарзі покликається на його незаконність, необґрунтованість, на порушення норм матеріального права. Зокрема зазначає, що на підставі вироку Франківського районного суду м. Львова від 12.03.2015 року, який набрав законної сили, та підтверджує обов»язок відповідача сплатити грошові суми на користь позивача. Вказує, що у відповідача виникло грошове зобов»язання, яке було виконане ним лише 24 липня 2015 року. Тому ст. 625 ЦК України підлягає застосуванню, а нараховані суми 3% річних та інфляційних витрат стягненню. Не погоджується з висновком суду, який зводить до неможливості застосування до даних правовідносин положення ст. 625 ЦК України. Просить рішення Галицького районного суду м.Львова від 16 лютого 2016 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши доводи апеляційної скарги та зібрані докази, колегія суддів не знаходить підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Судом повно та всебічно встановлено обставини справи та застосовано закон, який регулює спірні правовідносини.

Зокрема, обов»язок сплатити кошти на підставі судового рішення та у визначених сумах виникає з часу набрання судового рішення законної сили.

Як вбачається з матеріалів справи, вирок суду, яким було стягнено на користь позивача моральну шкоду у розмірі 200 000 грн. набув чинності з часу ухвалення Апеляційним судом Львівської області від 15.05.2015 року (а.с.52).

Відповідно до ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. В постанові державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати семи днів.

На виконання судового рішення та на підставі постанови державного виконавця відповідачем 13.07.2015 року, в межах наданого строку для добровільного виконання рішення суду, було сплачено на користь позивача 200 000 грн., про що свідчить платіжне доручення №121 від 13.07.2015 року.

Таким чином, виконання судового рішення про стягнення суми коштів на користь позивача було здійснено у передбачені законом строки для виконання судових рішень.

Ст..625 ЦК України передбачає відповідальність за порушення грошового зобов»язання. Колегія суддів погоджується з доводами позивача у частині поширення дії цієї норми на спірні правовідносини, оскільки на підставі рішення суду про стягнення моральної шкоди за вчинений злочин виникає обов»язок сплатити кошти, тобто грошове зобов»язання. Таке тлумачення норм права відповідає правовій позиції Верховного Суду України у справі № 113цс14.

Однак, апелянтом не враховано, що застосовується ця норма лише у разі недобросовісних дій відповідача невиконання чи несвоєчасного виконання грошового зобов»зання.

Оскільки судом встановлено, що виконання судового рішення про стягнення грошової суми на користь позивача було здійснено відповідачем у строки, передбачені для добровільного виконання судового рішення, колегія суддів не знаходить правових підстав для застосування ст..625 ЦК та стягнення з відповідача інфляційних витрат та 3% річних за час прострочення виконання грошового зобов»язання.

Таким чином, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги як необґрунтовані, а рішення суду, відповідно до ст..308 ЦПК, залишає без змін.

Керуючись ст.303, п.1ч.1ст.307, 308, п.1ч.1ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 16 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й може бути оскаржена протягом 20-ти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Н.Л. Шумська

Судді: О.Ф. Павлишин

ОСОБА_5