АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Лужецька О.Р.
№22-ц/796/5271/2016 Доповідач - Українець Л.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря Троц В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, поданою представником ОСОБА_3 на заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 29 січня 2016 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А

У травні 2015 року позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У мотивування вимог посилався на те, що відповідно до укладеного Договору №б/н від 08.05.2013 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 2000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, у зв'язку з чим станом на 25.03.2015 року має заборгованість у розмірі 25 265,18 грн, з яких:

- 13 194,39 грн - заборгованість за кредитом;

- 9 535,57 грн - заборгованість по процентах за користування кредитом;

- 855,93 - заборгованість по пені та комісії;

- 500 грн - штраф (фіксована частина);

- 1179,29 грн - штраф (процентна частина).

З урахуванням наведеного просив суд стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором №б/н від 08.05.2013 року в розмірі 25 265,18 грн та судові витрати у розмірі 252 грн 65 коп.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29 січня 2016 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість в розмірі 25 265 грн 18 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 13 194 грн 39 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 9 535 грн 57 коп., заборгованість по пені, комісії за користування кредитом - 855 грн 93 коп., фіксована частина штрафу - 500 грн 00 коп., процентна складова штрафу - 1 179 грн 29 коп.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 252 грн 65 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Зазначає, що банк не надав первинних бухгалтерських документів про видачу кредиту і здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, виписки тощо). У мотивувальній частині рішення суд не вказує, які докази надав позивач у підтвердження заявленої в позові суми боргу позичальника по Договору, а посилається лише на інформацію банку, чим допускає припущення

Зазначає, що суд не звернув уваги на те, що позивачем не надано доказів про ознайомлення відповідача під підпис саме із зазначеними в позовній заяві Умовами, Правилами та Тарифами.

Звертає увагу на Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення оборотно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації».

Так, банки під час дії особливого періоду не мають права нараховувати відсотки, а у випадку нарахування зобов'язані їх списувати (підстава п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» лист НБУ від 02.09.2014 року №18-112/48620, лист Міністерства оборони України від 21.08.2014 року №322/2/7142).

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що 08.05.2013 року відповідно до Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг між сторонами укладено Кредитний договір №б/н, відповідно до якого позичальник отримав кредит на платіжну картку в розмірі 2000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості.

Проте з таким висновком суду неможливо погодитися з огляду на таке.

Відповідно положень ст.ст. 525-526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено договором кредиту і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно ст.625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, яка залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Згідно ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.05.2013 року ОСОБА_2 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку. (а.с. 5)

Так, згідно наданої суду Анкети-заяви вбачається, що в ній є посилання на те, що заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить Договір про надання банківських послуг.

ОСОБА_2 поставив підпис під тим, що він згоден з тим, що він ознайомився з Договором про надання банківських послуг до його укладення , згоден з його умовами.

Проте, згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як вбачається з матеріалів справи, Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, затверджений наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256, не містить підпису відповідача. (а.с. 8-31)

Наявність копії Умов та Правил надання банківських послуг за підписом голови правління банку не може бути належним і допустимим доказом, оскільки вона не є складовою частиною укладеного між сторонами договору.

Окрім того, позивачем не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також, що ці умови не змінювалися. Надані Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами Договору №б/н від 08.05.2013 року.

Такі висновки ґрунтуються на правовій позиції, висловлені Верховним Судом України в Постанові від 11 березня 2015 року в справі № 6-16цс15.

На підтвердження своїх доводів в якості доказів до суду першої інстанції позивач надав Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 08.05.2013 року.

Однак, даний документ не містить ні умов отримання кредитування, ні розміру кредитного ліміту, визначеного сторонами, ні строку кредитування, ні встановлених відсотків за користування кредитом, ні виду картки, ні дати отримання кредитної картки, ні її номера, ні строк, на який видана дана картка.

Позивач також надав суду власний розрахунок заборгованості до договору без номера від 08.05.2013 року.

Матеріали справи не містять даних про те, що позивачем був відкритий картковий рахунок за конкретним договором та, що відповідачу видана на підставі саме цього договору картка. Відсутня в матеріалах справи і копія картки, яку за твердженням позивача отримав ОСОБА_2

У суду апеляційної інстанції представник відповідача пояснив, що ОСОБА_2 користується карткою ПриватБанку кредитка «Бонус плюс» та надав копію цієї картки, проте за цим договором до відповідача позов не заявлено.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно поданої позовної заяви, як додаток, позивач надав суду лише копію Анкети-заяви позичальника без зазначення у відповідних графах відомостей яку та коли картку отримав позивач, бажаний ліміт, Умови і Правила надання банківських послуг (карта Gold, Універсальна Gold mini), Витяг з Умов і правил надання банківських послуг, що не є допустимими та переконливими доказами за заявленими вимогами.

На наведене вище суд першої інстанції не звернув уваги та дійшов помилкового висновку про задоволення позову, а тому заочне рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 303, 304, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 січня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А. Шебуєва