Справа № 309/4096/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

22 квітня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Леска В.В., Кондора Р.Ю.

при секретарі - Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1, інтереси якого представляє ОСОБА_2 на рішення Хустського районного суду від 16 липня 2015 року та додаткове рішення Хустського районного суду 22 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги - ОСОБА_4 - до ОСОБА_1 про зобов'язання усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1.

Суміжний землекористувач ОСОБА_1 є власником сусіднього будинку 32 «а» по вул. Німецькій у м. Хусті.

Зазначала, що між її будинком та ділянкою відповідача існував метровий прохід. Відповідачем було самочинно споруджено бетонний стовп, який перекривав цей прохід, а нещодавно відповідач зніс його, тому ОСОБА_3 вважає, що такими діями відповідач визнав її позов про визнання будівництва самочинним, приведення земельної ділянки у стан придатний для її використання.

Однак, відповідач встановив на тому ж місці деревяну перегородку, земельну ділянку у стан придатний для її використання не повернув, знищені ним межові знаки не відновив, чинить перешкоди позивачці у їх відновленні та в користуванні спірною частиною земельної ділянки.

Посилаючись на дані обставини, збільшивши позовні вимоги, ОСОБА_3 остаточно просила ухвалити рішення, яким зобовязати відповідача усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою (метровим пішохідним проходом), шляхом повернення її у стан придатний для використання за призначенням, шляхом демонтажу деревяної перегородки, встановленої ним між господарством № 32 «а» та № 30 кв. 2, та не чинити перешкод у користуванні частиною земельної ділянки для пішохідного проходу з дворогосподарства № 30 по вул. Німецькій шириною 1 метр та встановлення межових знаків.

У справу вступила третя особа із самостійними вимогами ОСОБА_4, який проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 АДРЕСА_2. Зазначивши у позовній заяві відповідачем ОСОБА_1, заявив щодо предмета спору вимоги, тотожні з вимогами ОСОБА_3

Рішенням Хустського районного суду від 16.07.2015 та додатковим рішенням цього ж суду від 22.10.2015 позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено. Ухвалено зобовязати відповідача ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою пішохідного проходу, шириною 1 метр, повернути її у стан придатний для використання за призначенням, шляхом демонтажу деревяної перегородки, встановленої ним між дворогосподарством № 32 «а» та № 30 кв. 2 і не чинити перешкод у користуванні цією частиною ділянки та встановлення межових знаків. Вирішено питання розподілу судових витрат.

ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2, рішення та додаткове рішення оскаржив в апеляційному порядку. У поданих апеляційних скаргах, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом норм матеріального й процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення місцевого суду та ухвалтит нове рішення про відмову в задоволенні позовів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Зокрема вказує, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не надали доказів, які підтверджують право власності чи користування спірною частиною земельної ділянки; суд помилково надав перевагу викопіюванню з генерального плану 1969 року, яким передбачено метровий пішохідний прохід і довжину межі з боку вулиці 4,65 метра, та безпідставно не взяв до уваги викопіювання з генерального плану від 01.11.1953, згідно якого довжина (від будинку № 32 до будинку № 30) межі з боку вулиці 5,30 метра; суд порушив норми процесуального права під час прийняття до розгляду заяви третьої особи, а також під час зміни позивачем одночасно предмету і підстави позову.

ОСОБА_3Й, подала заперечення на апеляційні скарги ОСОБА_1. Просить рішення суду від 16 липня 2015 року та додаткове рішення від 22 жовтня 2015 року залишити без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що згідно договору від 06.04.1957 № 1335 ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 надано у безстрокове користування земельну ділянку площею 0,06 га по вул. Німецькій, № 30 (колишня назва Калинина, № 24 «А») для будівництва індивідуального жилого будинку (а.с. 53). У 1988 році за ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 будинок по вул. Калініна (зараз вул. Німецька) № 30 було зареєстровано на праві власності в рівних - по 1/3 - частках (а.с.91).

На даний час ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_3, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.07.2010, виданого на підставі рішення виконкому Хустської міської ради від 07.07.2010 (а.с. 42).

ОСОБА_4, після смерті його матері ОСОБА_6 є одноосібним власником квартири АДРЕСА_4 (а.с. 78, 89).

Відповідно до п. 7 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Таким чином, земельна ділянка по вул. Німецька, 30 в м. Хуст перебуває у спільному користуванні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як співвласників жилого будинку. Вхід з вулиці Німецької на цю земельну ділянку є як зі сторони квартири № 1, так був і зі сторони квартири № 2. Договору про користування земельною ділянкою між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 немає, тому кожен із них має право на користування земельною ділянкою в цілому.

ОСОБА_1 є власником сусіднього будинку № 32 «а» по вул. Німецькій у м. Хусті, згідно договору дарування від 28.12.2004.

З приводу розміщення межі земельної ділянки між дворогосподарствами ОСОБА_1 та ОСОБА_4, ОСОБА_6 тривалий час існують спори.

Як вбачається з викопіювання з Генерального плану населеного пункту, затвердженого у 1969 році, відстань від будинку № 30 (старий номер 26) (зі сторони квартири ОСОБА_3Й) до межі становить 1 метр (а.с.229). Як було визнано сторонами, між земельними ділянками № 30 та № 32 «а» по вул. Німецькій, зі сторони квартири ОСОБА_3, існував паркан на відстані 1 метра від будинку № 30, і такий прохід використовувався для проходу у двір цього будинку. Також сторонами визнано, що ОСОБА_1 частину цього паркану демонтував щоб мати можливість заїжджати у двір будинку № 32 «а» мікроавтобусом, а в подальшому встановив бетонний стовп для встановлення воріт. Від існуючого паркану і до дальнього від вулиці кута будинку № 30 (кут квартири № 2) відповідач встановив деревяну перегородку, перекривши, тим самим, прохід на територію двору будинку № 30 зі сторони квартири № 2 (квартири ОСОБА_3Й.).

Рішенням ХХІ (позачергової) сесії Хустської міської ради IV скликання від 28.07.2005 було вирішено передати ОСОБА_6, ОСОБА_5 Михайловчиу та ОСОБА_3 у спільну сумісну власність земельну ділянку загальною площею 0,2961 га по вул. Німецька,30, з них 0,0485 га. для обслуговування жилого будинку та господарських будівель (присадибної ділянки), та 0,2476 га для ведення особистого селянського господарства. (а.с.231). Це рішення реалізовано не було.

У 2013 році ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 звертались до Хустського міського голови із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Німецька, 30 загальною площею 0,10 га для обслуговування житлового будинку без погодження із користувачем ОСОБА_1

Як визнається сторонами, згідно рішення 9 сесії 6-го скликання Хустської міської ради № 1260 від 10.12.2013 було надано дозвіл ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул. Німецькій, 30, площею 0,10 га, без погодження із суміжним землекористувачем ОСОБА_1, а також надано ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул. Німецькій, 32 «А», площею 0,10 га, без погодження із суміжним землекористувачами ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_3 Також цим рішенням органу місцевого самоврядування ухвалено демонтувати ОСОБА_1 самовільно встановлену бетонну опору біля будинку по вул. Німецькій, 30.

Це рішення Хустської міської ради ОСОБА_1 оспорює в судовому порядку.

В той же час ОСОБА_1 самовільно встановлену ним бетонну опору біля будинку демонтував, що вбачається із пояснень сторін, висновку ДІМ Хустського МВ УМВС України в Закарпатській області від 28.10.2013, акту комісії з питань землекористування та охорони навколишнього природного середовища від 30.10.2014 (а.с. 33, 52).

Водночас із указаного акту комісії від 30.10.2014 видно, що відповідач спірну земельну ділянку (пішохідний прохід, шириною 1 м.) у стан придатний для її використання за призначенням не повернув, усунуті ним межові знаки (металевий паркан) не відновив та перешкоджає їх відновленню.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 визнає ту обставину, що згідно викопіювання з генерального плану населеного пункту станом на 1969 рік межа його земельної ділянки зі сторони вулиці від його будинку до огорожі ОСОБА_3, ОСОБА_4 становить 4,65 м. В той же час на тому ж викопіюванні з генерального плані відстань від межі до домоволодіння по вул. Німецькій, 30, вказано 1 метр.

У сукупності наведені обставини свідчать про факт розміщення межі земельної ділянки ОСОБА_3, ОСОБА_4 із ділянкою ОСОБА_1 на відстані 1 метр від їх будинку по вул. Німецькій, 30 (квартири №1, 2).

З урахуванням того, що зміни до генеральних планів населених пунктів відносяться до компетенції органу місцевого самоврядування, необґрунтованими є посилання апелянта на викопіювання з генерального плану забудови від 01.11.1953, оскільки в подальшому генеральний план було затверджено у 1969 році, а рішенням Хустської міської ради від 22.02.2013 цей генеральний план визнано придатним для використання (а.с.244).

Відповідно до ст. 152 ЗК України землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

ОСОБА_1, демонтувавши частину паркану між будинками та встановивши деревяну перегородку в кінці будинку № 30, в порушення правил добросусідства (ч. 1 ст 103 ЗК України), створив перешкоди співвласникам цього будинку у користування частиною земельної ділянки, яку вони використовували як прохід від вулиці Німецької у двір будинку.

Зважаючи на встановлені обставини колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про задоволення позову є правильним.

Суд вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає. Доводи апеляції цих висновків суду не спростовують.

Доводи відповідача про наявність порушень процесуального права судом при прийнятті позовної заяви ОСОБА_4 не можуть бути взятими до уваги, оскільки такі не призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 304, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313, п.1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_1, інтереси якого представляє ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Хустського районного суду від 16 липня 2015 року та додаткове рішення Хустського районного суду 22 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча Судді: