Справа №266/298/16-ц
Провадження№ 2/266/387/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2016 року м. Маріуполь

Суддя Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, розглянувши заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову -

В С Т А Н О В И В:

В січні 2016 р. ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до Маріупольської міської ради про визнання недійсним рішення Маріупольської міської ради від 07.08.2007 р. в частині передачі у власність ОСОБА_3 земельної ділянки, скасування Державного акту про право власності на земельну ділянку на імя ОСОБА_3 та виключення його з Книги реєстрації державних актів на право власності на землю.

Позивачка ОСОБА_2, з метою запобігання продажу вказаної земельної ділянки ОСОБА_3, подала до суду заяву про забезпечення позову, шляхом заборони ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії, повязані з розпорядженням спірної земельної ділянки.

Розглянувши заяву відповідно до вимог ст. 153 ЦПК України, з урахуванням її частини першої, суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

А Верховний Суд України у п. 4 своєї Постанови Пленуму № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зауважив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається із позовної заяви, позивачка просить визнати недійсним рішення Маріупольської міської ради від 07.08.2007 р. в частині передачі у власність ОСОБА_3 земельної ділянки, скасування Державного акту про право власності на земельну ділянку на імя ОСОБА_3 та виключення його з Книги реєстрації державних актів на право власності на землю.

Тобто, виник спір щодо акту органу місцевого самоврядування та правовстановлюючого документу на земельну ділянку.

При цьому, із заяви про забезпечення позову суд не вбачає яка існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у зазначеному обсязі в разі продажу ОСОБА_3 земельної ділянки. До того ж, до ОСОБА_3 жодних позовних вимог не предявлено, у позовній заяві він навіть не зазначений, як учасник судового розгляду.

За вказаних обставин суддя вважає, що правових підстав для забезпечення позову немає, а від цього заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції в 5-денний строк з дня її проголошення, а особою, у відсутність якої постановлено ухвалу, в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Д.Г. Пантелєєв