Справа № 751/1436/16-ц Провадження № 22-ц/795/850/2016 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції - Мороз К. В. Доповідач - Хромець Н. С.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4
за участю:відповідача ОСОБА_5, його представника ОСОБА_6

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У лютому 2016 року ОСОБА_8 заявив до ОСОБА_7 позов про стягнення з відповідача 20 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином. В обґрунтування заявленої вимоги позивач посилався на те, що ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 272 Кримінального кодексу України, внаслідок чого заподіяно шкоду здоров'ю позивача.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 березня 2016 року позов задоволено частково, на користь позивача з відповідача стягнуто 3000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення місцевого суду і ухвалити нове, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. На думку відповідача, суд першої інстанції не застосував законодавство, яким регулюються правовідносини щодо відшкодування шкоди, завданої при виконанні трудових обов'язків, не врахував строк звернення до суду, який позивачем пропущено, та неповно з'ясував обставини, що мають значення для вирішення справи.

У судовому засіданні відповідач та його представник підтримали апеляційну скаргу. Позивач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення ОСОБА_8 судової повістки 22 квітня 2016 року. У письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивач вказує, що позовна давність на заявлені ним вимоги не поширюється, провина відповідача у вчиненні злочину доведена, судом першої інстанції спір вирішено правильно.

Вислухавши доповідь судді, пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові у через неправильне застосування судом норм матеріального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_8 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач вправі заявити вимоги про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, саме до ОСОБА_7, а останній має нести відповідальність за таку шкоду на підставі статей 23, 1167 та частини 1 статті 1168 ЦК України.

Такі висновки суду не відповідають встановленим по справі обставинам і вимогам закону.

По справі встановлено, що 13 листопада 2003 року у приміщенні автомийки ВАТ "АТАСС" стався нещасний випадок, внаслідок якого працівник підприємства ОСОБА_8 отримав травму (ушкодження здоровя). Особою, яка допустила порушення законодавства про охорону праці, визнаний головний механік цього підприємства ОСОБА_5, що підтверджується актом форми Н-1 № 1 про нещасний випадок на виробництві від 14 листопада 2003 року ( а. с. 13-14). Із змісту постанови Славутицького міського суду Київської області від 26 червня 2012 року (а.с. 3) вбачається, що ОСОБА_5 під час виконання своїх трудових обовязків допустив порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, будучи зобовязаним їх дотримуватись, що заподіяло шкоду здоров'ю потерпілого ОСОБА_8 Отже, шкода здоров'ю потерпілого ОСОБА_8 завдана під час виконання трудових обов'язків як потерпілим, так і відповідачем.

Частиною 1 ст. 1177 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі , яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Порядок відшкодування шкоди юридичною або фізичною особою шкоди, завданої їхнім працівником, визначено статтею 1172 ЦК України, відповідно до частини 1 якої юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Роботодавці юридичні та фізичні особи є боржниками у зобовязаннях щодо відшкодування шкоди, завданої їх працівникам під час виконання ними трудових обов'язків. Роботодавець несе відповідальність у вигляді відшкодування шкоди також у випадках, коли порушення, якого припустився працівник та яке завдало потерпілому майнової та моральної шкоди, виходить за межі дисциплінарного проступку і кваліфікується як злочин або як адміністративний проступок, але підпадає під дію статей Кримінального кодексу України чи Кодексу про адміністративні правопорушення, які встановлюють відповідальність за порушення, які є одночасно порушеннями трудових обов'язків. До таких злочинів належать зокрема ті, які передбачені розділом 10 Кримінального кодексу України «Злочини проти безпеки виробництва». За межі трудових відносин виходять випадки ушкодження здоров'я при зясуванні працівниками особистих стосунків.

У цій справі на підставі наведених вище доказів встановлено, що шкода здоров'ю позивача завдана під час виконання відповідачем трудових обов'язків і вчинення ним при цьому злочину, який кваліфікований за ч.1 ст. 272 Кримінального кодексу України «Порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою». За таких обставин застосуванню підлягає саме ст. 1172 ЦК України, яку суд не застосував. ОСОБА_5, відповідно, не є належним відповідачем, а тому суд не мав правових підстав для задоволення позову. Наявність рішення Славутицького міського суду Київської області від 24 лютого 2006 року (а.с. 21), на яке посилається Новозаводський районний суд м. Чернігова в обґрунтування часткового задоволення позовних вимог, не може бути підставою для незастосування закону, який підлягає застосуванню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ч.1 п.4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, ст.ст. 1177, 1167, 1172 ч.1 ЦК України, апеляційний суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 березня 2016 року скасувати.

У позові ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: