Провадження № 2/235/2111/16
Справа № 235/4633/16-ц
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2016 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого: Данилів С.В.

за участю секретаря: Харенко Т.Ю.,

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3

представника відповідач: ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду № 5 у м. Покровську Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Красноармійського міського відділу Управління внутрішніх справ України у Донецькій області м. Покровську, Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Прокуратури Донецької області, третіх осіб: Головне Управління Державної казначейської служби України у Донецькій області, Красноармійська ЦРЛ про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства, прокуратури, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з із вищевказаним позовом.

У судовому засідання представник відповідача ОСОБА_4 подала клопотання про закриття провадження у справі, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

В обґрунтування клопотання вказала, що порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду визначено ст. 1176 ЦК України, Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та Положенням про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», затверджене наказами Міністерства юстиції України, Генерального прокурора України, Міністерства фінансів України № 6/5/3/41 від 04.03.1996 року.

Представник відповідача зазначає, що оскільки закриття кримінального провадження було здійснено органом досудового розслідування, відтак розмір відшкодування ОСОБА_1 матеріальної шкоди віднесено до компетенції цих органів, а не суду. Водночас, позивач до слідчого із відповідною заявою не звертався та постанову органу досудового розслідування щодо нарахування недоотриманої заробітної плати суду не подавав.

Представник відповідача зазначає, що оскільки встановлення розміру грошових доходів, втрачених громадянами унаслідок незаконних дій органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду віднесено до компетенції цих органів, а не суду, вважає, що справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, тому на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, провадження у частині вимог про відшкодування матеріальної шкоди підлягає закриттю.

Позивач та його представник щодо заявленого клопотання заперечили, вказавши, що скористалися своїми правом на звернення до суду, а не слідчого, тому просять у задоволені такого відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_3 заявлене клопотання підтримала у повному обсязі.

Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01.12.2009 року займав посаду завідуючого жіночої консультації Красноармійської ЦРЛ (а.с.114-118).

15.09.2010 року відносно ОСОБА_1 порушено кримінальну справу за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та застосовано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.

Згідно постанови Красноармійської міжрайонної прокуратури від 13.12.2010 року ОСОБА_1 на час досудового та судового слідства відсторонено від займаної посади завідуючого жіночої консультації з 20.12.2010 року та призначено лікарем-гінекологом жіночої консультації (а.с.51, 110, 117).

Вироком Красноармійського міськрайонного суду від 29.12.2011 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 20.03.2012 року вирок Красноармійського міськрайонного суду від 29.12.2011 року скасовано, та кримінальну справу відносно ОСОБА_1 за ст.190 ч.1 КК України направлено до Красноармійської міжрайонної прокуратури для проведення додаткового розслідування (а.с.182-185).

З матеріалів справи вбачається, що в ході досудового розслідування дії ОСОБА_1 перекваліфіковані з ч.1 ст.190 КК України на ч.2 ст.15, ч.1 ст.190 КК України та 14.02.2011 року кримінальна справа спрямована до Красноармійського міськрайонного суду. В ході судового розгляду справи дії ОСОБА_1 перекваліфіковані з ч.2 ст.15, ч.1 ст.190 КК України на ч.1 ст.368 КК України.

Вироком суду від 25.07.2013 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України та призначено покарання у виді 1 року виправних робіт з позбавленням права займати посади, повязані з організаційно-розпорядчими функціями строком на 2 роки.

Відповідно до ч.5 ст.74 КК України, у звязку зі спливом терміну давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбаченого п.1 ч.1 ст.49 КК України, ОСОБА_1 звільнено від відбування основного та додаткового покарання, призначеного вказаним вироком (а.с.89,91).

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 21.01.2014 року вирок Красноармійського міськрайонного суду від 25.07.2013 року змінено. Дії ОСОБА_1 перекваліфіковані на ч.2 ст.15, ч.1 ст.190 КК України та йому призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн. На підставі ч.5 ст.74 КК України ОСОБА_1 звільнений від покарання у звязку з закінченням строку давності (а.с.92-94).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.09.2014 року ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 21.01.2014 року скасовано, справу направлено на новий апеляційний розгляд (а.с.158-161).

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 29.10.2014 року, вирок Красноармійського міськрайонного суду від 25.07.2013 року скасовано, справу направлено Красноармійському міжрайонному прокурору Донецької області для організації проведення додаткового розслідування (а.с.162-167).

14.04.2016 року Красноармійським відділом поліції ГУ НП в Донецькій області кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України (а.с.54-58).

Згідно наказу Красноармійської центральної лікарні №07-05/153 від 01.06.2016 року, ОСОБА_1 поновлено на посаді завідувача жіночої консультації з 01.06.2016 року, про що у трудовій книжці зроблено відповідний запис за №23 від 01.06.2016 року (а.с.52,117).

Відповідно до статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).

Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належать й інші способи відшкодування шкоди.

Положеннями частин першої, другої, сьомої статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Згідно з п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 3 цього Закону у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, громадянинові відшкодовуються (повертаються) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій, а також моральна шкода.

Відшкодування шкоди в таких випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Розмір сум, які передбачені п. 1 ч. 1 ст. 3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади).

Частинами першою та другою статті 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що розмір відшкодуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 ст. 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції. У разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду - до суду вищої інстанції в апеляційному порядку.

Пунктами 11, 12 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», затвердженого наказом Мінюсту України від 4 березня 1996 року № 6/5, Генеральної прокуратури України від 4 березня 1996 року № 3 та Мінфіну України від 4 березня 1996 року № 41, у разі закриття кримінальної справи за відсутністю у діянні складу злочину слідчий зобов'язаний роз'яснити громадянинові порядок поновлення його порушених прав і відшкодування іншої шкоди.

Отже, чинним законодавством чітко визначено порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, при цьому встановлення розміру грошових доходів, втрачених громадянами унаслідок незаконних дій зазначених органів, віднесено до компетенції цих органів, а не суду.

Згідно зі статтею 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

У справі, яка розглядається ОСОБА_1 просить відшкодувати шкоду (частину заробітку), завдану незаконним відстороненням від роботи (посади).

Оскільки встановлення розміру грошових доходів, втрачених громадянами унаслідок незаконних дій органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і віднесено до компетенції цих органів, а не суду, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування майнової шкоди не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, тому на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, провадження у цій частині позовних вимог слід закрити.

Керуючись ч. 1 п.1 ст. 205 ЦПК України , суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідача ОСОБА_4 про закриття провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення за рахунок державного бюджету 85 169 гривень 24 копійки - задовольнити.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Красноармійського міського відділу Управління внутрішніх справ України у Донецькій області, Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Прокуратури Донецької області, третіх осіб: Головне Управління Державної казначейської служби України у Донецькій області, Красноармійська ЦРЛ про відшкодування майнової шкоди, завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства, прокуратури, у сумі 85 169, 24 грн. закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий: С.В. Данилів

23.11.16