У Х В А Л А

22 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Охрімчук Л.І.,Романюка Я.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Московського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Харківської області від 3 березня 2016 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2016 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» до ОСОБА_4, Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія», третя особа - ОСОБА_5 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 3 березня 2016 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь приватного акціонерного товариства «Просто-страхування»(далі - ПрАТ «Просто-страхування») на відшкодування витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування в розмірі 87 293 грн 71 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2016 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4

У заяві ОСОБА_4 порушується питання про скасування рішення Московського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Харківської області від 3 березня 2016 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2016 року та ухвалення нового судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України:

неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, зокрема статтей 1188, 1194 ЦК України;

невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на постанову Верховного Суду України від 25 листопада 2008 року, постанови Вищого господарського суду України від 7 вересня та 18 жовтня 2011 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 липня, 4 грудня 2013 року та 30 квітня 2015 року, рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 17 березня 2015 року, постанову Верховного Суду України від 30 січня 2012 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися і суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що фактичними обставинами справи встановлено вину відповідача у скоєнні ДТП та факт сплати страховиком суми страхового відшкодування, наявність у позивача права самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема права вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування. Оскільки при настанні страхового випадку ОСОБА_4 не звернулася до страховика, з яким у неї був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, з письмовим повідомлення про настання події, що є страховим випадком тому шкода відшкодовується нею самостійно.

У постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2008 року, що надана заявницею для порівняння, рішення суду скасовані, а справа передана на новий судовий розгляд, не містить правової позиції щодо спірних правовідносин та застосування норм матеріального права, а вказує на допущені судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права та необхідність їх усунення для правильного вирішення спору, а також нез'ясування судами належним чином фактичних обставин справи.

У постанові Вищого господарського суду України від 7 вересня 2011 року, що надана заявницею для порівняння, судом встановлено що внаслідок виплати страхового відшкодування позивач отримав право вимоги в межах фактичних витрат до особи, відповідальної за збитки.

У постанові Вищого господарського суду України від 18 жовтня 2011 року, що надана заявницею для порівняння, судом встановлено що позивач має право на власний розсуд звернутися з регресною вимогою як до особи винної у ДТП так і до її страховика.

Посилання заявника на рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 17 березня 2015 року, яке надано заявницею, як на приклад неоднакового застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, не може бути взяте до уваги, оскільки вказане судове рішення винесено в порядку апеляційного, а не касаційного провадження.

В ухвалах колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 липня та 4 грудня 2013 року, що надані заявницею як приклад, справи передані на новий судовий розгляд та не містять правової позиції щодо спірних правовідносин та застосування норм матеріального права, а вказує на допущені судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права та необхідність їх усунення для правильного вирішення спору, а також нез'ясування судами належним чином фактичних обставин справи.

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 квітня 2015 року, що надана заявницею як приклад, судом касаційної інстанції було відмовлено у відкритті касаційного провадження і підстав неправильного застосування норм матеріального права не встановлено.

Порівняння змісту вказаних для прикладу судових рішень зі змістом судових рішень, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

У постанові Верховного Суду України від 30 січня 2014 року, що надана заявницею як приклад, справу було направлено на новий розгляд до суду касаційної інстанції та встановлено, що учасники ДТП зобов'язані вжити заходи для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності та страховик, після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов визначених законодавтвом.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судових рішень у зв'язку з невідповідністю судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, теж відсутня.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» до ОСОБА_4, Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія», третя особа - ОСОБА_5 про відшкодування шкоди за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Московського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Харківської області від 3 березня 2016 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.Г. Ярема
Л.І. Охрімчук Я.М. Романюк