Справа №173/2456/15-ц
Провадження №2/173/156/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої судді Петрюк Т.М.

При секретарі Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засідання в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради та ОСОБА_3, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: Верхньодніпровська Державна нотаріальна контора та державна реєстраційна служба Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області про визнання заповіту недійсним ,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувсь позивач ОСОБА_1Д, з позовом про визнання заповіту недійсним до відповідачів ОСОБА_2 сільської ради та ОСОБА_3І, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: Верхньодніпровська Державна нотаріальна контора та державна реєстраційна служба Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, згідно якого просить визнати недійсним заповіт ОСОБА_4 складений та зареєстрований в ОСОБА_2 сільській раді Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в період з 12.11.2003 року по 07.09.2009 року на спадкоємця ОСОБА_3, на земельний пай, розташований на території ОСОБА_2 сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 010360260 серії ДПО, посилаючись на наступне: він є сином нині покійних: батька -ОСОБА_5, померлого 12.11.2003 року та матері - ОСОБА_4, померлої 07.09.2009 року.

У 2008 році його мати ОСОБА_4, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом прийняла спадщину від його батька ОСОБА_5

При його народженні йому було надано прізвище матері ОСОБА_1. Відомості про батька не були внесені до його свідоцтва про народження, так як його батьки одружились лише 12.03.1964 року.

Його батьки проживали в с. Дідове на території ОСОБА_2 сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області та працювали в КСП «Україна». Його батько отримав сертифікат на земельну частку (пай) колишнього КСП «Україна».

В серпні місяці 2015 року він від ОСОБА_6, дізнався, що в його батька був земельний пай, розташований на території ОСОБА_2 сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області кадастровий номер 010360260 серії ДПО. Цей пай був прийнятий у спадщину матір'ю позивача. Позивач не звертався із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, так як пропустив строки звернення до нотаріальної контори.

У період з 12.11.2003 року по 07.09.2009 року колишня секретар Дмитрівської сільської ради ОСОБА_7, у співучасті з колишнім бухгалтером тієї ж ради ОСОБА_3, склали та посвідчили ОСОБА_2 сільською радою заповіт на земельний пай, який належить матері позивача, на її сина ОСОБА_3 З цього приводу він звертався до Верхньодніпровського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області про вчинення кримінального правопорушення. Але наслідки розгляду його звернення йому не відомі.

У його матері було відсутнє вільне волевиявлення щодо розпорядження своїм майном на випадок смерті. Крім того вона за своєю необізнаністю та під впливом ОСОБА_3, взагалі не приймала участі у підписанні заповіту.

Також при складанні заповіту не взято до уваги, його право на обов'язкову частку у спадщині, так як він постійно проживав із своєю матір'ю до її смерті та піклувався про неї. Враховуючи те, що він не звертався у встановленому в законі порядку із заявою про відмову від спадщини після смерті матері, постійно проживав зі своєю матір'ю та піклувався про неї, тому він має право на обов'язкову частку у спадщині, що й стало підставою звернення до суду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи При цьому представник позивача дав протилежні по суті пояснення з приводу підписання заповіту матір'ю позивача, посилаючись як на те, що мати не підписувала даний заповіт так одночасно і на те, що мати позивача підписала даний заповіт під впливом гр. ОСОБА_8В,. та ОСОБА_3, які вказували їй на те, що потрібно підписати якісь папери і вона не знала, що підписує заповіт.

Представник відповідача голова ОСОБА_2 сільської ради в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись на те, що в обов'язки секретаря сільської ради входить здійснення певної частини нотаріальних дій в тому посвідчення заповітів. Заповіти посвідчуються в присутності особи, яка виявила бажання скласти заповіт. ОСОБА_7, протягом десяти років працювала секретарем сільської ради і неправомірної поведінки ні разу не допускала. Могла допустити лише технічні (граматичні) помилки. Будь-яких інших пояснень з приводу посвідчення цього заповіту він надати не може. Позивача може охарактеризувати як людину слабовільну, малоосвідчену, легко підпадаючу під чужий вплив. ОСОБА_3І,. за його бутність головою сільської ради в сільській раді не працювала.

Відповідач ОСОБА_3І,. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував при цьому пояснив, що на час складання заповіту ОСОБА_4, була людиною дієздатною, яка розуміла свої дії та всі рішення приймала самостійно. Він не є родичем померлої, але його мати надавала допомогу та догляд ОСОБА_4, і остання виявила бажання заповісти їй своє майно. З його матір'ю ОСОБА_4О,. лише домовились про те. щоб заповіт був складений не на матір, а на нього.

Треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори та представник реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області в судове засідання не з'явились, подавши заяви про слухання справи в їх відсутність.

Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 08 січня 2009 року було складено заповіт ОСОБА_4, згідно якого вона все своє майно в тому числі і дві земельні частки (паї) вона заповідала ОСОБА_9 Даний заповіт був посвідчений 08.01.2009 року секретарем Дмитрівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. В заповіті вказується, що він підписаний особисто ОСОБА_4, особу, якої встановлено та п перевірено. Заповіт за реєстровий в реєстрі за № 9, що підтверджується копією заповіту. Відповідно до дослідженої в судовому засіданні книги нотаріальних дій по ОСОБА_2 сільській раді Верхньодніпровського району Дніпропетровської області за період з 11.04.2008 року по 25.07.2011 року є запис за № 9 від 08.01.2009 року з зазначенням особи для якої вчинено нотаріальну дію ОСОБА_4, вказані дані її паспорта. Вказано, що посвідчувався заповіт та є підпис ОСОБА_4 При цьому записи в даній книзі здійснені як до посвідчення заповіту від імені ОСОБА_4, та к і після його посвідчення. Записи здійснені охайно без будь-яких виправлень з дотриманням інтервалу, що виключає вчинення дописок та підроблень.

Той факт, що в заповіті прізвище відповідача ОСОБА_3. вказане ОСОБА_9, на думку суду є граматичною помилкою та не визначає даний заповіт недійсним, крім того з даних підстав позивач не просить визнати його недійсним.

Прохаючи визнати заповіт недійсним позивач посилається на те, що у його матері було відсутнє вільне волевиявлення та на те, що вона взагалі не приймала участь у його підписанні.

При цьому. як вже зазначалось вище, представник позивача з даного при воду надає кардинально протилежні пояснення зазначаючи, що мати позивача підписувала документи, але не усвідомлювала, який саме документ нею підписується. І в той же час вказує на те, що мати позивача взагалі не підписувала заповіт.

На підтвердження даного факту представник позивача просив допитати свідків ОСОБА_6А,. ОСОБА_3І,. ОСОБА_10, та ОСОБА_7

Свідок ОСОБА_6, в судовому засіданні пояснив, що він з ОСОБА_1, ходив до сільської ради, де дізнався, що від імені матері позивача складений заповіт на ім'я ОСОБА_3 Проте підпис на даному заповіті від імені матері ОСОБА_1, є підробним. Він добре знав матір ОСОБА_1, та самого ОСОБА_1, і мати останнього ніколи б не заповіла своє майно комусь іншому окрім сина. Вважає, що даний заповіт підробила ОСОБА_3, яка була заінтересованою у передачі земельних ділянок ТОВ «Унірем-Агро Плюс». Крім того, на сьогоднішній день встановлено, що підпис на договорі оренди земельної ділянки між ОСОБА_1, та ТОВ «Унірем-Агро Плюс» зроблений не ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_3, в судовому засіданні пояснила, що вона доглядала свою матір, яка проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1. Її мати протягом всього життя товаришувала з матір'ю позивача. Коли її мати стала вже старенькою, немічною та потребувала допомоги, вона цей догляд матері надавала. Коли вона приїжджала до матері, мати позивача досить часто була разом з її матір'ю та неодноразово скаржилась на те, що вона доньки не має, а то б остання також їй би надавала необхідний догляд. Тоді вона порадившись з матір'ю вирішила і матері позивача надавати посильну допомогу: купувала та привозила продукти, ліки та одяг, купала її, прала, останнім часом готувала їжу. ОСОБА_4О,. неодноразово скаржилась їй на свого сина ОСОБА_1є, який забирав в неї пенсію та витрачав на власні потреби. В один із її приїздів до ОСОБА_4О,. остання сказала, що в її покійного чоловіка був пай і щоб вона дізналась, що їй потрібно зробити, щоб його успадкувати та отримувати якісь кошти . Вона взяла документи, які були в ОСОБА_4, та поїхала до нотаріуса, проконсультуватись, що потрібно робити. Нотаріус розказала як ОСОБА_4, прийняти спадщину. ОСОБА_4, надала їй довіреність і вона отримала свідоцтво про право на спадщину на ім'я ОСОБА_4О,. яке віддала останній. Про оформлення спадщини позивач знав і навіть писав заяву про свою відмову від спадщини, що залишилась після смерті батька, при цьому говорив, що йому нічого не потрібно. Через деякий час ОСОБА_4О,. знову почала говорити їй про те, що вона бажає залишити їй своє майно їй, і щоб вона дізналась як і коли це можна зробити . Вона отримала відповідну інформації в сільській раді та сказала про це ОСОБА_4 Остання настояла на тому, щоб поїхали в сільську раду та оформити заповіт. В січня місяці 2009 року вона з ОСОБА_4О,. та ОСОБА_1Д, поїхали в сільську раду. ОСОБА_4О,. оформила заповіт в секретаря сільської ради, вона при їх розмові та посвідчені заповіту присутня не була. ОСОБА_1, знав про цей заповіт, так як в сільську раду їздив разом з ними та неодноразово говорив про те, що йому від матері нічого не потрібно. В сільській раді вона не працювала та в зговір з секретарем сільської ради не входила.

Свідок ОСОБА_7, в судовому засіданні пояснила, що вона не пам'ятає обставин посвідчення саме цього заповіту, так як це було давно. Але працюючи на посаді секретяр сільської ради до її повноважень входило оформлення заповітів. Заповіт вона завжди оформляла в присутності особи, яка бажала його скласти. Записувала те, що говорила людина про розпорядження своїм майном, а потім особа, яка складала заповіт підписувала текст заповіту та підписувалась в книзі реєстрації заповітів.

Свідок ОСОБА_10Я,. в судовому засідання пояснив, що він та його батьки проживали поряд із ОСОБА_4О,. та позивачем. Батьки товаришували із ОСОБА_4 Йому відомо, що ОСОБА_1. доглядав матір до смерті. Чи хворіла його мати йому не відомо. Також пояснив, що ОСОБА_4, була адекватною до самої смерті. Щодо наміру ОСОБА_4, про розпорядження належним їй майном на випадок смерті йому нічого невідомо.

Оцінюючи показання допитаних в судовому засіданні свідків в сукупності, суд приходить до висновку, що підтвердження невідповідності волевиявлення заповідача ОСОБА_4О,. її волі щодо розпорядження спадковим майном не знайшло свого підтвердження.

Так свідок ОСОБА_10Я,. пояснив лише , що позивач доглядав свою матір до смерті. Але з приводу її намірів щодо розпорядження спадковим майном йому нічого невідомо. Свідок ОСОБА_3І,. підтвердила що мати позивача виражала свою волю щодо розпорядження своїм майном на її та її родини користь. Свідок ОСОБА_6Я ,. посилається на те, що мати позивача заповіт не підписувала і ніколи б так не розпорядилась своїм майном, але він не був присутнім при складанні та посвідченні заповіту, тому такі його твердження, як твердження про наміри заповідача, суд розцінює лише як домисли. Той факт, що на даний час є встановленим, що ОСОБА_11, не підписував інший документ (договір оренди земельної ділянки) не є доказом того, що мати позивача також не підписувала складений нею заповіт.

Крім того будь-яких доказів щодо змови ОСОБА_3, та секретаря сільської ради ОСОБА_7В,. суду не надано. Згідно наданої суду довідки ОСОБА_3 з 2003 рік по 2009 рік в сільській раді не працювала.

Таким чином визнати заповіт недійсним за підставою відсутності вільного волевиявлення ОСОБА_4, на його складення, та невідповідності волевиявлення її внутрішній волі суд підстав не вбачає.

Доказів того, що заповіт підписаний не матір'ю позивача також суду не надано. Судом було роз'яснено представнику позивача про те, що даний факт може бути доведений лише висновком судової почеркознавчої експертизи, але представник позивача відмовився від її проведення, посилаючись на неможливість її проведення із-за відсутності вільних зразків підпису та почерку ОСОБА_4, на момент складання заповіту. Тому за даною підставою заповіт також бути визнаний недійсним не може.

Визнати складений заповіт недійсним за тією підставою, що не враховане право позивача на обов'язкову частку у спадщині суд також не вбачає підстав виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець), та непрацездатні батьки, спадкують, незалежно від змісту заповіту половину частки, яка б належала кожному із них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Таким чином право на обов'язкову частку мають неповнолітні та непрацездатні спадкоємці.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, народився 30.05.1961 року, що підтверджується копією його паспорту. Таким чином на час розгляду справи позивач є повнолітнім та працездатним за віком, так як не досяг пенсійного віку, передбаченого законом.

Доказів того, що позивач є непрацездатним за станом здоров'я суду не надано. Натомість представник позивача пояснив, що позивач групи інвалідності не має. Таким чином право на обов'язкову частку у позивача відсутнє. Той факт, що позивач проживав разом з матір'ю та здійснював догляд за нею не надає йому права на обов'язкову частку у спадковому майні, так як нормами Цивільного кодексу України, дані підстави не визначають право на обов'язкову частку у спадщині.

Крім того, порушення права на обов'язкову частку не має насідком недійсності заповіту відповідно ст. 1257 та ст. 203, 215 ЦК України, а лише може мати наслідком внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, або визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним.

При цьому позивач прохаючи визнати недійсним заповіт в цілому, в той же час зазначає, що визнати його недійсним потрібно лише відносно земельної частки паю за кадастровим номером 010360260 серії ДПО ніяким чином не обґрунтовуючи своїх позовних вимог в цій частині.

Виходячи з вище викладеного суд вважає за можливе у задоволенні позовних вимог відмовити в повному об'ємі.

Так як суд відмовляє у задоволенні позовних вимог по суті виходячи із фактичних обставин справи питання щодо пропуску позивачем строку позовної давності не розглядається та при вирішення спору не враховується.

Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено в повному об'ємі відповідно до ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові ви трати по сплаті судового збору в сумі 726 грн., 70 коп., за рахунок відповідача не відшкодовуються та покладаються на позивача.

Керуючись ст. 10, 11,60, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог про визнання недійсним заповіту ОСОБА_4 від 08 січня 2009 року, посвідченого секретарем Дмитрівської сільської ради на ім'я ОСОБА_3 на земельний пай, розташований на території ОСОБА_2 сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 010360260 серії ДПО позивачеві ОСОБА_1 - відмовити.

Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 726 грн., 70 коп., покласти на позивача ОСОБА_1

Рішення може бути оскаржене до судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з моменту його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Верхньодніпровський районний суд. Особи, які брали участь у судовому засіданні, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Рішення набирає чинності після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо рішення не оскаржувалось. У випадку подання апеляційної скарги рішення суду набирає чинності після розгляду справи судом апеляційної інстанції, якщо не було скасоване або змінене.

Суддя Петрюк Т.М.