Справа № 477/480/16-ц
Провадження № 2/477/436/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2016 року Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді - Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання - Федоровській Л.А.,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором кредиту,

В С Т А Н О В И В:

14 березня 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 13942,62 грн. та судові витрати по справі.

В позовній заяві зазначав, що 29 травня 2013 року між сторонами був укладений договір кредиту, за яким відповідач одержала від позивача кредит в сумі 1500 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % річних. Відповідач зобовязалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені договором. Посилаючись на те, що за час користування кредитом відповідач не виконувала умови договору належним чином та не сплачувала кредитні платежі як то передбачено договором, через що станом на 31.12.2015 року за нею утворилася загальна заборгованість в сумі 13942,62 грн., просив стягнути її з відповідача на свою користь та понесені судові витрати.

В судове засідання представник позивача не з'явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 51).

За вищевказаного, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обовязку виконання зобовязання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив, що 29 травня 2013 року відповідачем підписано анкету заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг в Приват ОСОБА_2 (а.с. 13).

Частиною 1 ст.634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з нормою ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За приписами ч.1, ч.2 ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Позивач, посилаючись на надання відповідачці послуг з кредитування, доказів з цього не надав. Так, Заява-анкета про приєднання до послуг містить перелік послуг з оформлення картки «Універсальна», картки «GOLD», пенсійної картки, зарплатного пакету, ідентифікація з паспортом, услуга накопичення «Копілка».

В той же час, у заяві-анкеті, підписаній відповідачем 29.05.2013 року, відсутні вказівки на послуги, які вона забажала отримати від позивача (а.с. 13 зворотній бік).

Доказів щодо використання відповідачкою кредитних коштів ОСОБА_2, суду не надано.

Наданий судом розрахунок із заборгованості є внутрішнім документом ОСОБА_2, та ні в якому разі не вказує про наявні між сторонами саме кредитні відносини. ОСОБА_1 того, розмір відсотків у розрахунку 43,20 % не відповідає ОСОБА_2, за якими процентна ставка складає 2,5 % на місяць, тобто 30 % на рік.

Відповідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона має довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України - Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 10 ЦПК - сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідивши та оцінивши надані письмові докази, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог з мотивів, зазначених вище.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором від 29 травня 2013 року, - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення або отримання копії.

Суддя Л.М. Семенова