АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №666/6464/15-ц Головуючий в І інстанції Єпішин Ю.М.
Номер провадження №22-ц/791/1022/2016 Доповідач: Лісова Г.Є.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого -ОСОБА_1
Суддів:ОСОБА_2
ОСОБА_3
Секретар -ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 10 лютого 2016 року за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ОСОБА_7 про вселення та усунення перешкод у користуванні будинком

В С Т А Н О В И Л А:

25.11.2015 року ОСОБА_6 звернулася в суд з позовом доОСОБА_5, ОСОБА_7 про вселення та усунення перешкод у користуванні будинком.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що з 19.11.1983 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_5, який розірвано рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 04 листопада 2014 року. З 2004 року проживала з ОСОБА_5 та сином ОСОБА_7 у будинку за адресою:м.Херсон, вул.26 Східна, 55/12, який є спільною сумісною власністю подружжя та в якому вона зареєстрована. До розірвання шлюбу 10.10.2014 року відповідачі вигнали її з будинку, внаслідок чого вона змушена була звернутися до правоохоронних органів. Посилаючись на те, що іншого житла не має, в той час як відповідачі чинять їй перешкоди у користуванні належним нерухомим майном, зокрема змінили замки, встановили систему сигналізації, позивачка просила суд зобовязати ОСОБА_5 та ОСОБА_7 не чинити їй перешкод у користуванні житловим будинком за адресою: м. Херсон, вул.26 Східна, 55/12 та вселити її до вказаного будинку.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 10 лютого 2016 року позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ОСОБА_7 про вселення та усунення перешкод у користуванні будинком задоволено, вселено ОСОБА_6 до будинку, що розташований за адресою: м. Херсон, вул.26 Східна, 55/12, зобовязано відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_7 не чинити ОСОБА_6 перешкод у користуванні вказаним будинком, стягнено з ОСОБА_5, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 судовий збір у розмірі 243,60 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення судом норм процесуального права.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_8, діюча на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_6, доводи апеляційної скарги не визнала, вважаючи їх безпідставними, а ухвалене у справі рішення законним та обґрунтованим, у звязку з чим просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У судовому засіданні представник ОСОБА_9 апеляційну скаргу підтримав з підстав викладених у ній, просить рішення суду скасувати як незаконне.

Позивачка та її представник апеляційну скаргу не визнали, просять її відхилити.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка з 2004 року зареєстрована у житловому будинку за адресою:м. Херсон, вул.26 Східна, 55/12 на правах члени сім'ї ОСОБА_5, іншого житла не має, однак у спірному житловому приміщенні не проживає, оскільки відповідачі чинять їй у цьому перешкоди, у звязку з чим дійшов висновку про наявність підстав для вселення позивачки до вказаного будинку та зобовязання відповідачів не чинити їй перешкоди у користуванні будинком.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він ґрунтується на досліджених судом доказах та нормах матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до ч.3 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Частиною 1 ст. 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно ч.4 ст.156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 з 19.11.1983 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 04 листопада 2014 року шлюб між сторонами розірвано.

В період шлюбу 24.02.2004 року ними на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_10 зареєстрованого в реєстрі за №911 придбано житловий будинок за адресою:м.Херсон, вул.26 Східна, 55/12, право власності на який зареєстровано за відповідачем ОСОБА_5 (а.с.10,11).

Позивачка зареєстрована у вказаному житловому будинку з 2004 року, про що свідчить копія її паспорта.

З 2014 року відносини у сімї погіршилися, що призвело до вчинення відповідачами перешкод позивачці у користуванні спірним житловим будинком, внаслідок чого вона неодноразово зверталася до правоохоронних органів (а.с.12-15).

Зважаючи на те, що позивачка проживала та зареєстрована у житловому будинку за адресою:м.Херсон, вул.26 Східна, 55/12 з 2004 року на правах члена сім'ї ОСОБА_5, між сторонами виникли неприязні стосунки, внаслідок чого відповідач перешкоджає ОСОБА_6 у праві користування житловим будинком, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Крім того, рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 23.02.2016 року за ОСОБА_6 визнано право власності на ? частину житлового будинку з надвірними спорудами і будівлями, що знаходиться в м. Херсоні по вул. Східній, №55/12. Як підтвердив у судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_9 рішення суду в частині визнання за ОСОБА_6 права власності на ? частину будинку його довірителем не оскаржується.

За таких обставин доводи відповідача з приводу того, що позивачка добровільно виселилася із спірного будинку, з власної волі в ньому не проживала не можуть бути прийняті до уваги, як такі, що є підставою для відмови у вселенні ОСОБА_6 у належний їй на праві спільної сумісної власності житловий будинок.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції з достатньою повнотою зясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, обґрунтовано задовольнив позовні вимоги, ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Доводи апеляційної скарги, як безпідставні, не обґрунтовані законом та такі, що висновки суду не спростовують підлягають відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 10 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Г.Є. Лісова

Судді:

ОСОБА_2

ОСОБА_3