Справа № 606/152/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі

головуючого судді Марціцкої І.Б.

за участю секретаря Пасько І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Теребовля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно за законом,-

В С Т А Н О В И В :

До суду з позовом звернулась ОСОБА_1 до ОСОБА_2 у якому просять визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: с. Довге, вул. Шевченка, буд.№13, Теребовлянського району Тернопільської області. В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що в 2007 році помер ОСОБА_3. Позивач є спадоємцем усього майна після смерті ОСОБА_3 за законом. Прийняла спадщину в порядку передбаченому ст. 1269 ЦК України, так як подала заяву в нотаріальну контору про прийняття спадщини. Однак, державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва, у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Враховуючи наведене, для реалізації своїх спадкових прав, позивач змушена звертатися до суду щоб визнати право власності на спадщину.

Позивач в судове засідання до суду не з'явилась, просила розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримала, про що надали до канцелярії суду письмову заяву.

Відповідач просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечує проти його задоволення позову, про що надав до канцелярії суду письмову заяву.

Справа розглянута відповідно до п. 2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими, підтвердженими належними доказами та підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що 18.09.2007 року помер ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть, серії 1-ИД № 051370 видане виконавчим комітетом Довгенської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області від 20.09.2007 року, актовий запис №23); ОСОБА_3 був батьком позивачки ОСОБА_1 що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ИД №352068 виданим міським відділом ЗАГС м. Тернопіль актовий запис №55 та свідоцтвом про укладення шлюбу серії 1-ИД №036065 виданим міським відділом ЗАГС м. Тернопіль від 16.04.1974 року актовий запис №283.

Позивач звернулась в Теребовлянську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 по закону. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16 січня 2016 року №42/02-14 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, у с. Довге, вул. Шевченка, буд.№13, Теребовлянського району Тернопільської області у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на вищевказане майно. У справах Теребовлянської державної нотаріальної контори заведено спадкову справу №897 від 04.12. 2007 року за заявою ОСОБА_1, також є відмова від прийняття спадщини дружини померлого ОСОБА_2

Згідно довідки виданої Теребовлянським Бюро Технічної Інвентаризації від 13.01.2016 року №5 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, у с. Довге, вул. Шевченка, буд.№13, Теребовлянського району Тернопільської області належав колгоспному дворові , що складався із 3 членів , головою якого був ОСОБА_4, однак згідно довідки виданої виконавчим комітетом Довгенської сільської ради від 13.01.2016 року вбачається що у рішенні помилково внесено 2 члени колгоспного двору.

Відповідно до свідоцтва про смерть, серії 1-ИД № 272976 06.02.1996 року ОСОБА_4 помер 07.02.1996 року.

ОСОБА_3 прийняв спадщину в порядку передбаченому ст. 549 ЦК УРСР після смерті ОСОБА_5, однак останній не встиг оформити правовстановлюючі документи на спадкове майно.

Згідно із довідки виданої виконкомом Довгенської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області від 11.11.2015 року №894, житловий будинок за адресою: с. Довге, вул. Шевченка, буд.№13, Теребовлянського району Тернопільської області належав ОСОБА_4 під забороною відчуження (арештом) не перебуває, за адресою даного житлового будинку зареєстровані: ОСОБА_1- внучка, ОСОБА_6-зять, ОСОБА_7-правнучка.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.ст. 1216,1217,1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Статтею 1296 ЦК України, передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Враховуючи наведене, позивачі є спадкоємцями першої черги.

Встановивши, що позивач є спадкоємцем майна померлого ОСОБА_3 за законом тому успадковує житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: с. Довге, вул. Шевченка, буд.№13, Теребовлянського району Тернопільської області, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно за законом слід задоволити, оскільки позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами.

Керуючись ст. ст.15,16, 328, 392, 1216 -1218, 1222, 1261, 1296 ЦК України Керуючись ст.ст. 8, 10, 60, 212-215 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно за законом - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: с. Довге, вул. Шевченка, буд.№13, Теребовлянського району Тернопільської області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 18.09.2007 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Тернопільської області через Теребовлянський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.Б. Марціцка