22-ц/775/431/2016(м)
Категорія 27 Головуючий у 1 інстанції Литвиненко Н.В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2016 року м. Маріуполь

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Кочегарової Л.М.,

суддів: Ігнатоля Т.Г., Зайцевої С.А.,

секретар Собецька О.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог банк посилався на те, що, відповідно до укладеного договору № MR14AU07040028 від 08 листопада 2007 року, відповідач отримав кредит у розмірі 11 083,22 доларів США на строк до 07 листопада 2012 року та зобовязався повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки і в порядку, встановлених кредитним договором. У порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав внаслідок чого, станом на 15 жовтня 2015 року, виникла заборгованість у сумі 9 762,94 доларів США, яку позивач просив стягнути на свою користь, а також відшкодувати судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 3211,52 грн.

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 14 березня 2016 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № MR14AU07040028 від 08 листопада 2007 року в розмірі 3 364,64 доларів США, що за курсом 21,93 грн. за 1 долар США, відповідно до розпорядження НБУ від 15 жовтня 2015 року, еквівалентно 73786,55 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 107,97 грн.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з висновками суду погодилося.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, в частині задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що оскільки в рахунок погашення заборгованості було звернуто стягнення на його автомобіль, то вважає, що заборгованість перед банком відсутня.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2А, заперечення проти апеляційної скарги представника ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні, з таких підстав.

Судом встановлено, що 08 листопада 2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № MR14AU07040028, на підставі якого відповідач отримав кредит у розмірі 11 083,22 доларів США на придбання автомобіля. У строк до 07 листопада 2012 року ОСОБА_2 зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки і в порядку, встановленими кредитним договором.

Згідно із рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2013 року частково задоволено позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості і з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» стягнута заборгованість за кредитним договором № MR14AU07040028 від 08 листопада 2007 року в сумі 152 917,51 грн., що еквівалентно 19 131,43 долари США та складається з заборгованості за кредитом 6 236,09 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом 1 582,58 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом 428,05 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобовязання за договором 9 943,90 доларів США, штрафу (фіксована частина) 31,28 доларів США, штрафу (процентна складова) 909,53 доларів США. Запборгованість визначена станом на 9 липня 2013 року.

В рахунок виконання вказаного рішення, Іллічівським відділом державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції було звернуто стягнення на майно боржника, а саме, автомобіль НОМЕР_1, для задоволення грошових вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на суму 109 344,14 грн.

Відповідно до постанови державного виконавця Іллічівського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції від 25 квітня 2013 року виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №2/0417/1867/2012, виданого 13 березня 2012 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про звернення стягнення на рухоме майно ОСОБА_2 за договором застави, у звязку з виконанням виконавчого документу в повному обсязі, було закінчено.

Звертаючись до суду з позовом 4 листопада 2015 року, а потім уточнюючи свої вимоги 29 січня 2016 року, позивач зазначив, що, станом на 15 жовтня 2015 року, відповідач має загальну заборгованість з пені в розмірі 9 762,92 доларів США, яку і просив стягнути на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Частково задовольняючи позовні вимоги банку, суд першої інстанції виходив з того, що, у звязку з виконанням рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, заборгованість ОСОБА_2 перед банком залишилася тільки в частині пені в розмірі 3 364,64 доларів США, яка підлягає стягненню за період з 9 липня 2013 року по 7 квітня 2014 року, з урахуванням ставки НБУ 21,93 грн. за 1 долар, в сумі 73 786,55 грн.

Колегія суддів вважає, що рішення суду щодо вирішення питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають з встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин відповідає вимогам ст.214 ЦПК України.

При розгляді спору суд правильно застосував положення ст.ст.526,549,610,612,626-628,1049 ЦК України, які регулюють питання виконання кредитних зобовязань, відповідальності за їх порушення та стягнення пені, вимоги ч.1 ст.259 ЦК України щодо можливості збільшення строку позовної давності за домовленістю сторін, а також умови кредитного договору і, зокрема пункти 4.1.,4.5.,7.1., 7.4. та ухвалив рішення про стягнення пені за період з 9 липня 2013 року до 7 квітня 2014 року, враховуючи пятирічний строк позовної давності, передбачений договором.

Разом з тим, погодитися з розміром заборгованості, визначеним судом, апеляційний суд погодитися не може і вважає, що в цій частині судове рішення не відповідає розясненням, викладеним у п. 11 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 грудня 2009 року N 14 «Про судове рішення у цивільній справі», згідно з яким у мотивувальній частині рішення, крім іншого, слід наводити розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції при вирішенні питання про стягнення заборгованості не визначив на момент нарахування пені суму заборгованості, не перевірив правильність нарахування пені, представленої банком, та безпідставно не застосував положення ч.3 ст.549 ЦК України щодо співвідношення розміру пені розміру заборгованості за кредитним договором.

Ці доводи апеляційний суд вважає такими, що заслуговують на увагу частково, а тому, на їх підставі судове рішення підлягає зміні.

Так, перевіряючи розрахунок пені, представлений банком суду першої інстанції, колегія погоджується з тим, що пеня підлягає стягненню з відповідача за період з 9 липня 2013 року до 7 квітня 2014 року, оскільки при зверненні до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з вимогами до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, сума була визначена станом на 9 липня 2013 року і до 7 квітня 2014 року вказане рішення суду виконане не було і сума заборгованості повністю погашена також не була.

Проте, апеляційний суд вважає, що наведені банком розрахунки пені не знайшли свого підтвердження, виходячи з положень кредитного договору (а.с.65).

Згідно ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 4.1. кредитного договору передбачено, що при порушенні термінів погашення кредиту, передбаченого п.7.1. даного договору, позичальник оплачує банку пеню у розмірі, який зазначений у п.7.4 договору за кожний день прострочки, а саме, 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні.

Оскільки загальна заборгованість відповідача перед банком, станом на 9 липня 2013 року становила 7 818,62 доларів США (6236,09 заборгованість за кредитом +1582,53 заборгованість по процентам п.7.1 кредитного договору а.с.65), то сума пені за ставкою 0,15% в день, визначається в доларах США наступним чином:

7818,62(6236,09+1582,53)х0,15%:100%=11,73х22(з 9 липня 2013 року по 31 липня 2013 року)=258,06

7818,62х0,15:100х31=363,63

7818,62х0,15:100х30=351,90

7818,62х0,15:100х31= 363,63

7818,62х0,15:100х30= 351,90

7818,62х0,15:100х31= 363,63

7818,62х0,15:100х31= 363,63

7818,62х0,15:100х28= 328,44

7818,62х0,15:100х31= 363,63

7818,62х0,15:100х7(з 1 квітня 2014 року по 7 квітня 2014 року)=82,11,

а всього заборгованість з пені становить 3 190,56 доларів США або 69 968,98 грн. (3 190,56 х 21,93 грн.).

Враховуючи наведений розрахунок, колегія дійшла висновку про зміну судового рішення та стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості з пені в розмірі 3190,56 доларів США або 69 968,98 грн.

Підстав для задоволення апеляційної скарги, в частині зменшення розміру пені, з урахуванням положень ч.3 ст.549 ЦК України (якщо розмір пені значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення), апеляційний суд не вбачає, оскільки визначена заборгованість з пені - 3 190,56 доларів США) не перевищує загальний розмір заборгованості за кредитом 7 818,62 доларів США. Інших поважних причин для зменшення пені відповідачем у скарзі не наведено і апеляційним судом не встановлено.

Посилання ОСОБА_2 у скарзі на закінчення виконавчого провадження, як підставу для звільнення від оплати пені, є безпідставними, оскільки встановлено, що рішення про закінчення виконавчого провадження прийнято 25 квітня 2013 року за виконавчим провадженням по примусовому виконанню виконавчого листа №2/0417/1867/2012, виданого 13 березня 2012 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, про звернення стягнення на рухоме майно ОСОБА_2 за договором застави, а не за судовим рішенням про стягнення заборгованості на загальну суму 152 917,51 грн., згідно рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2013 року.

Доводи скарги відповідача про те, що позивач отримав задоволення своїх вимог за рахунок звернення стягнення на автомобіль та за рахунок коштів отриманих від його реалізації, є непереконливими та спростовуються доказами дослідженими судом першої інстанції і не є підставою для скасування рішення з відмовою ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у позові, оскільки факт порушення ОСОБА_4 зобовязань за кредитним договором підтверджений належними та допустимими доказами, представленими позивачем. Крім того, зараховані суми від реалізації автомобіля не повністю припинили боргові зобовязання ОСОБА_2 перед позивачем.

З урахуванням вимог ч.5 ст.88 ЦПК України, змінюючи рішення, колегія вважає необхідним змінити і розмір судового збору, який підлягає відшкодуванню ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з боку ОСОБА_2 Встановлено, що банк предявив вимоги на суму 214101,25 грн., а позов задоволено на суму 69 968,98 грн., що становить 32,7 %. Тому, судовий збір підлягає відшкодуванню в розмірі 1050,17 грн.(3211,52х32,7%).

Керуючись п.2 ч.1. ст.307, ст. 309 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 березня 2016 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт ВЕ № 134103, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, телефон НОМЕР_3) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість з пені за кредитним договором №MR14AU07040028 від 08 листопада 2007 року в розмірі 3 190,56 доларів США або 69 968,98 грн.(шістдесят девять тисяч девятсот шістдесят вісім грн.98 коп.) за період з 9 липня 2013 року по 7 квітня 2014 року та витрати з оплати судового збору у розмірі 1 050,17 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.М. Кочегарова

Судді : С.А.Зайцева

ОСОБА_5