Справа № 465/5144/15 Головуючий у 1 інстанції: Дзеньдзюра С.М.
Провадження № 22-ц/783/696/16 Доповідач в 2-й інстанції: Шумська Н. Л.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючий суддя: Шумська Н.Л.

судді: Струс Л.Б., Шандра М.М.

секретар: Бадівська О.О.

особи, які беруть участь у справі: ОСОБА_2, пр. Єсип І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ЛКП «Навколо базару» - Єсип Ірини Олексіївни на рішення Франківського районного суду Львівської області від 22 вересня 2015 року у справі за позовом ЛКП «Навколо базару» до ОСОБА_2, треті особи - ЛКП «Львівтеплоенерго», Франківська РА ЛМР про стягнення заборгованості за послуги з центрального опалення та утримання будинку та прибудинкової території, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Франківського районного суду Львівської області від 22 вересня 2015 року у задоволенні позову ЛКП «Навколо базару» до ОСОБА_2, треті особи - ЛКП «Львівтеплоенерго», Франківська РА ЛМР про стягнення заборгованості за послуги з центрального опалення та утримання будинку та прибудинкової території - відмовлено у зв»язку із спливом позовної давності.

Рішення суду оскаржив представник ЛКП «Навколо базару» - Єсип Ірина Олексіївна. В апеляційній скарзі покликається на його незаконність, необґрунтованість, на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що в даному випадку є підстава до застосування ст. 264 ЦК України про переривання строку перебігу позовної давності. Відповідач оплачувала заборгованість за отримані житлово-комунальні послуги, тим самим визнаючи існування даної заборгованості та наявність договірних відносин між нею та ЛКП «Навколо базару». Також, судом першої інстанції не враховано правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 21.01.2015р. у справі №6-214цс14, відповідно до якої подання заяви позивачем про видачу судового наказу у порядку, передбаченому розділом 2 ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності, оскільки як встановлено судами у даній справі, позивач звертався з заявою про видачу судового наказу, який у подальшому було скасовано, такі дії свідчать про переривання перебігу строку позовної давності. Так, 02.04.2013р. Франківським районним судом м. Львова було видано судовий наказ №465/3060/13-ц згідно якого ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь ЛКП «Навколо базару» 12 322, 36 грн. заборгованості та 114, 70 грн. судового збору. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 13.05.2013р. судовий наказ №465/3060/13-ц від 01.04.2013р. скасовано. Крім того, 01.11.2012р. ЛКП «Навколо базару» дізналось про те, що за адресою АДРЕСА_1 існує заборгованість у розмірі 7 401, 50 грн. із акту приймання-передачі дебіторської та кредиторської заборгованості по ЛКП «Листопадове» в ЛКП «Навколо базару» (наявний в матеріалах справи), тому кінцевим терміном позовної давності слід вважати 01.11.2015р.Таким чином, ЛКП «Навколо базару» звернулось до Франківського районного суду м. Львова із даним позовом в межах строку позовної давності. Крім того, відповідач не зверталася до суду із заявою про застосування строку позовної давності, а отже відмова у даному позові є безпідставною. Просить рішення Франківського районного суду Львівської області від 22 вересня 2015 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, з»ясувавши обставини справи та перевіривши доводи скарги, колегія суддів знаходить підстави для зміни рішення суду першої інстанції у частині позовних вимог одо стягнення заборгованості за послуги центрального опалення (теплопостачання).

Судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин та застосовано закон, який їх регулює. Між сторонами існують договірні правовідносини з приводу надання житлово-комунальних послуг. Обов»язок по оплаті таких послуг передбачено ст.ст.66,67 ЖК УРСР. Розрахунок суми до стягнення проведено без врахуванням положень ЦК України щодо позовної давності. Судом вимоги про стягнення заборгованості було відхилено у зв»язку пропуском позовної давності.

Колегія суддів частково приймає доводи апелянта щодо неповноти з»ясування обставин справи, враховуючи факт переривання позовної давності у зв»язку з поданням до суду заяви ЛКП «Навколо базару» про видачу судового наказу 28.03.2013 року. Таким чином слід брати до уваги період у межах позовної давності - з березня 2010 року, з врахуванням факту переривання позовної давності у березні 2013 року. Заборгованість за надані послуги з центрального опалення квартири відповідача поза межами цього терміну виходить за межі позовної давності.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за надані послуги з центрального опалення (теплопостачання) (а.с.7-9), у відповідача ОСОБА_2 за період у межах позовної давності, з врахуванням переривання 28.03.2013 року, виникла заборгованість у розмірі 544,61грн. (6287,7 /уся заборгованість / - 5743,09 /заборгованість станом до березня 2010 року/ = 544,61грн. /борг за період з березня 2010року до лютого 2015року (а.с.7-9).

З іншими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки проплати, які здійснювала відповідач, вцілому не перевищували розмір місячних нарахувань, у певні місяці суми проплат за надані послуги теплопостачання та утримання прибудинкової території перевищували місячні нарахування, але це було пов»язано з внесення оплати за два розрахункові періоди (місяці) одним платежем.

Відтак судом не встановлено обставин, які б свідчили про визнання відповідачем боргу і стали б підставою для переривання позовної давності.

Також апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції у частині застосування позовної давності по вимозі про стягнення боргу за надані послуги з утримання прибудинкової території, оскільки заборгованості у межах позовної давності відповідач не допускала. Відповідно до розрахунку боргу (а.с.10-12) заборгованість за надані послуги утримання будинку та прибудинкової території виникла ще перед ЛКП «Листопадове» до січня 2011 року. Розрахунку за цей період позивач не надав. Як пояснила представник позивача такий розрахунок від ЛКП «Листопадове» до ЛКП «Навколо базару» не передавався і надати його суду неможливо. Відтак неможливо дати оцінку правильності нарахування та підстав виникнення заборгованості за попередній період, а доводи апеляційної скарги у цій частині не ґрунтуються на належних доказах.

Таким чином, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про переривання позовної давності, відповідно до ст.264 ЦК, враховуючи таблицю розрахунку та подану до суду заяву про винесення судового наказу у березні 2013 року, лише щодо розрахунку за послуги з центрального опалення.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).

Згідно ч.2ст.213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим, на підставі ч.3ст.213 ЦПК України, є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з»ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Тому даючи оцінку рішенню суду першої інстанції в порядку апеляційного провадження, в межах доводів скарги, колегія суддів дійшла висновку про законність та обгрунтованість рішення частково, окрім помилкового застосування позовної давності у розрахунку за всю заборгованість за надані послуги з центрального опалення. У решті рішення суду ухвалене в межах заявлених вимог, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляції не ставлять під сумнів його законність.

На підставі ст.308 ЦПК апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з дотриманням норм процесуального та матеріального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань. Тому рішення у частині відмови у позові про стягнення боргу на послуги з утримання будинку та прибудинкової території з підстав пропуску позовної давності слід залишити без змін.

Однак у частині позовних вимог про стягнення боргу за надані житлово-комунальні послуги з центрального опалення рішення слід скасувати з підстав передбачених п.1,4ч.1ст.309 ЦПК та ухвалити нове рішення про стягнення боргу у межах позовної давності, відповідно до розрахунку у мотивувальній частині рішення, у розмірі 544 грн. 61 коп.

Оскільки суд задовольняє позов частково, відповідно до 88 ЦПК, до стягнення з відповідача на користь позивача належить частина сплаченого судового збору, пропорційно задоволеній частині позову. Оскільки задоволена частина позову становить 7,4% від загальної суми позову, відшкодувати позивачу слід 27 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст.303, п.2ч.1ст.307, 308, ч.1ст.309, ч.2 ст.314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу представника ЛКП «Навколо базару» - Єсип Ірини Олексіївни задовольнити частково.

Рішення Франківського районного суду Львівської області від 22 вересня 2015 року скасувати у частині відмови у позові ЛКП «Навколо базару» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за надані послуги з центрального опалення та судових витрат. У цій частині ухвалити нове рішення, яким позов ЛКП «Навколо базару» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за надані житлово-комунальні послуги з центрального опалення квартири АДРЕСА_1 задоволити частково, стягнути з ОСОБА_2 на користь ЛКП «Навколо базару» 544 (п»ятсот сорок чотири) грн. 61 коп. заборгованості та 27 грн. 04 коп. судових витрат.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й може бути оскаржено протягом 20-ти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Н.Л. Шумська

Судді: Л.Б. Струс

М.М. Шандра