Справа№592/874/16-ц
Провадження №2/592/759/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2016 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі: головуючого - судді Котенко О.А., за участю секретаря судового засідання Чайка Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на його утримання,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач-відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що між нею та ОСОБА_2 24.04.1998 року укладено шлюб, про що відділом реєстрації актів громадського стану Сумського міськвиконкому видано свідоцтво про одруження 1-БП №011245. 19 грудня 2000 року у них народилася дитина - ОСОБА_3. З січня 2016 року між позивачем та відповідачем ведення спільного господарства припинено. Після припинення ведення спільного господарства неповнолітня дитина знаходиться на повному утриманні матері. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, ухиляється від обов'язку утримувати дитину. Згідно вимог ст.180 СК України, обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повнолітнього віку покладений на батьків. Частиною 1 ст. 181 СК України передбачено можливість досягнення згоди між батьками про виконання обов'язку утримувати дитину. Однак жодних договорів між позивачем та відповідачем про надання утримання не укладалося. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України розмір аліментів присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Позивач вважає за доцільне при визначенні розміру аліментів керуватись положеннями ч.2 ст.182 СК України, а саме мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.77 СК України допомога по утриманню дитини повинна бути систематичною -щомісячною. Тобто, розмір аліментів на дату звернення до суду з цим позовом не може бути нижчим ніж 436грн. 50коп. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки від доходу - щомісяця, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач-позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на його утримання і свої вимоги обґрунтовує тим, що від спільного шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Ведення спільного господарства ними припинено у 2014 році. Після припинення ведення спільного господарства неповнолітня дитина знаходиться на його утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки йому не надає, ухиляється від обов'язку утримувати дитину. У 2012 року він відкрив рахунок «Повноліття» у ПАТ «КБ Хрещатик», який періодично поповнює. При досягненні донькою повноліття, вона зможе використати його на свої потреби. Стан рахунку на теперішній час - близько 12000 гривень. Відповідач участі у цьому не приймає. Крім того, щомісяця він сплачує за харчування доньки у гімназії, інші шкільні потреби та кишенькові гроші - дає їй готівкові кошти у сумі приблизно 300-500 гривень на місяць. Також він, по мірі надходження квитанцій, здійснює сплату коштів на навчання доньки у гімназії (грудень 2015 року 1000 грн., лютий 2016 року - 827грн.). Додатково ним здійснюється оплата всіх житлово-комунальних платежів за місцем проживання, розмір яких коливається від пори року та складає (за відсутності опалення) у серпні 2015 року - 443,49грн., а у період опалення (грудень 2015 року) - 779,62грн. Відповідач у цих оплатах участі не приймає. Таким чином, загальний розмір фінансових витрат на утримання доньки протягом одного місяця приблизно складає 700 грн. Згідно вимог ст.180 СК України, обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладений на батьків. Донька на даний час проживає з ним. Частиною 1 ст.181 СК України передбачено можливість досягнення згоди між батьками про виконання обов'язку утримувати дитину. Однак жодних договорів між ним та відповідачем про надання утримання не укладалось. Крім того, зазначає, що сімейне законодавство передбачає обов'язок подружжя матеріально підтримувати один одного у шлюбі. Обов'язок щодо надання матеріальної допомоги одним із подружжя виникає як моральний - з часу укладання шлюбу, і одночасно як юридичний - з моменту, коли з'являються необхідні для цього підстави. Якщо у одного із подружжя виникло право на утримання, воно не припиняється й у разі розірвання шлюбу (ч.1 ст.76 СК України). На теперішній час він не працює, є інвалідом II групи, внаслідок захворювання, отриманого під час проходження військової служби, і така інвалідність встановлена йому з 22.03.2012 року довічно, пенсію за інвалідністю в даний час отримує в сумі 3202,97грн., якої на власне утримання і лікування не вистачає. Крім того, він потребує постійного медичного нагляду і лікування: постійна необхідність у 2-х курсах лікування щороку шляхом здійснення внутрішньо-суглобових уколів, а загальна вартість цих курсів складає 12945,60грн. Згідно довідки МСЕК від 22.03.2012 року та виписки з історії хвороби ортопедо-травматологічного відділення № 1 КУ «Сумська міська клінічна лікарня № 1» від 26.07.2014 року, йому рекомендовано ендопротезування кульшових суглобів обох нижніх кінцівок, а для цього необхідне хірургічне втручання шляхом проведення двох коштовних операцій у шведсько-українській клініці «Angelholm», м. Чернівці. Вартість однієї операції (на одному суглобі) у грудні 2015 року складала від 120 до 150 тисяч гривень. Його матеріальне становище є вкрай нужденним і він потребує матеріальної допомоги. В той же час, його дружина, ОСОБА_1 матеріальної допомоги йому не надає, хоча відповідно до ст.ст.75, 76 СК України на неї покладено законом обов'язок по його утриманню, у зв'язку з його непрацездатністю. Відповідач отримує заробітну плату за основним місцем роботи та додатково працює викладачем у СумДУ, де отримує заробітну плату, не має на утриманні інших осіб, тому має можливість надавати йому матеріальну допомогу. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 аліменти на його користь на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі ? частки від дох щомісяця, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, присудити кошти на його утримання та стягувати їх із ОСОБА_1 в розмірі ? частки від її заробітку (доходу) щомісячно, починаючи із дня подання цього позову.

В судовому засіданні позивач-відповідач ОСОБА_1 та її представник свої позовні вимоги підтримали повністю з зазначених підстав, та не визнали позовні вимоги відповідача-позивача ОСОБА_2, пояснивши, що згідно із ч.4 ст.75 СК України один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Пенсія ОСОБА_2 становить 3202грн. 97коп. на місяць. Таким чином, доход ОСОБА_2, який отримується ним за рахунок пенсійного забезпечення, перевищує встановлений вищевказаним законом прожитковий мінімум майже в три рази. Посилання ОСОБА_2 на те, що він потребує постійного медичного нагляду та лікування не підтверджуються належними доказами. Роздруківка цін препаратів в аптеках та історія хвороби несуть інформаційний характер та не підтверджують фактичних додаткових витрат ОСОБА_2 Доводи ОСОБА_2 на участь в утриманні дитини шляхом відкриття банківського рахунку на ім'я доньки, в оплаті харчування доньки у гімназії, інших шкільних потреб та кишенькових, навчання у гімназії та оплаті комунальних послуг є безпідставними. Таким чином, рахунок «Повноліття» у ПАТ КБ «Хрещатик», відкритий згідно умов відповідного договору, укладеного ОСОБА_2 під час шлюбу з ОСОБА_1 є додатковими витратами обох батьків, що здійснюються ними на їх власний розсуд. ОСОБА_2 не надано жодного доказу щомісячної сплати ним харчування доньки у гімназії, інших шкільних потреб та кишенькових. Витрати на комунальні послуги, у відповідності до ст.322 ЦК України, є тягарем утримання власником особистого майна. Обґрунтовуючи вимогу про розірвання шлюбу, ОСОБА_2 у позовній заяві від 18.12.2015 року вказував, що після розірвання шлюбу з ОСОБА_1 донька буде проживати із відповідачем. Аліменти присуджуються тому з подружжя, з ким проживає дитина.

В судовому засіданні відповідач-позивач ОСОБА_2 та його представник свої позовні вимоги підтримали повністю з зазначених підстав та не визнали позовні вимоги позивача-відповідача ОСОБА_1, зазначивши, що згідно рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 19.04.2016 року про розірвання шлюбу між ОСОБА_4 і ОСОБА_1 - судом було встановлено, що ведення спільного господарства було припинено з грудня місяця 2014 року. ОСОБА_1, крім формального посилання, не надано взагалі жодного доказу про перебування доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на її повному утриманні. Крім того, при участі у судовому засіданні 15.04.2016 року особисто підтвердила участь ОСОБА_2 в утриманні доньки. Наявні в матеріалах справи докази доводять, що неповнолітня донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, постійно проживає у квартирі належній батьку і що саме ОСОБА_2 здійснюється утримання доньки ОСОБА_3 (придбає одяг, оплачує навчання в навчальному закладі, надає кишенькові кошти та оплату стільникового зв'язку доньки, здійснює накопичувальні платежі на депозитний вклад, відкритий на прізвище своєї доньки, а також виключно ним здійснюється оплата житлово-комунальних послуг у квартирі). Таким чином, на даний час відсутній спір і

підстави для здійснення судового врегулювання участі (аліментів) батьків на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_1 стверджує, що не має можливості надавати матеріальну допомогу ОСОБА_2 Остання має таку матеріальну можливість з огляду на наступне: в 2012 році ОСОБА_1 було придбано на її кошти автомобіль «Черрі» 2008 р.в., але оформлений на її брата ОСОБА_5. Протягом 2015-2016 року ОСОБА_1 здійснює коштовний ремонт у квартирі, яка отримана нею у спадок. Щомісячний дохід ОСОБА_1 складає в середньому 8000грн., а 15.04.2016 року ОСОБА_1 у ході судового засідання особисто підтвердила, що крім офіційного заробітку вона має від пацієнтів додаткові доходи. На теперішній час ОСОБА_2 є інвалідом II групи і така інвалідність встановлена йому безтерміново, а розмір пенсії за інвалідністю складає 3202,97грн. - яких на власне утримання не вистачає у зв'язку з необхідністю витрачання значних коштів на лікування та інше, а саме: стан здоров'я ОСОБА_2 погіршується, постійна необхідність у двох курсах лікування шляхом здійснення внутрішньо-суглобових уколів, а загальна вартість цих курсів складає 12945грн., необхідність здійснення накопичення коштів або кредитоспроможність для отримання банківського кредиту - для здійснення ендопротезування кульшових суглобів, шляхом проведення двох хірургічних операцій, де вартість проведення лише однієї операції на одному кульшовому суглобі коштує від 150000грн. Він самостійно оплачує витрати на сплату житлово-комунальних витрат, здійснює витрати на утримання доньки, та періодичні витрати на допомогу в утриманні матері пенсіонера (80 років). Дохід ОСОБА_2 складає 3202,97грн., а витрати (потреба) у коштах складає більше 150000грн. Інших джерел доходів ОСОБА_2 не має, тому його матеріальне становище є вкрай нужденним і він потребую матеріальної допомоги.

Свідок ОСОБА_6, який працює лікарем ортопедом-травматологом Сумської міської клінічної лікарні №1, пояснив, що з 2012 року ОСОБА_2 перебуває під його наглядом, він його лікує. ОСОБА_2 встановлений діагноз «вторинний коксоартроз 3 ст.», він потребує регулярного стаціонарного та санітарно-курортного лікування. Захворювання прогресує. ОСОБА_2 пропонуємо проведення операції по ендопротезуванню кульшових суглобів. Два рази на рік ОСОБА_2 проводить курси медикаментозного лікування, йому роблять внутрішньо суглобові уколи препаратом «гіалуаль артро» чи його аналогом. Можна проводити курси консервативного лікування, також рекомендується оперативне лікування, яке проводиться в м.Суми, Харкові, Чернівцях. Приблизна вартість одного протеза коливається від 5000дол.США в клініці м.Чернівці.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що десь приблизно рік тому влітку в розмові з ОСОБА_1 він почув, що остання давала кошти брату на придбання автомобіля.

Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, показання свідків, дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 не підлягають задоволенню з таких підстав:

Судом встановлено, що з 24.04.1998 року сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів громадського стану Сумського міськвиконкому, що підтверджується свідоцтвом про одруження 1-БП №011245 (а.с.8 т.1).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8 т.1), яка проживає разом з позивачем та відповідачем.

За позовом ОСОБА_2 рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 19.04.2016 року шлюб між сторонами розірваний (а.с.133 т.1). В рішенні суду було встановлено, що сторони не ведуть спільне господарство з грудня 2014 року. Ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми від 01.06.2016 року (на цей час ухвала не набрала законної сили) виправлена описка в рішенні суду і зазначено, що сторони не ведуть спільне господарство з грудня 2015 року.

Згідно з ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються домовленістю між ними. Згідно з ч.ч.2, 3 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Договорів між сторонами щодо утримання доньки не укладалося.

При розгляді справи встановлено, що сторони та їх неповнолітня донька проживають в ІНФОРМАЦІЯ_4, яка належить на праві власності ОСОБА_2 На час звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини сторони не ведуть спільного господарства. В той же час ОСОБА_2 повністю оплачуються житлово-комунальні послуги з його доходу, що підтверджується роздруківками, квитанціями щодо сплати за комунальні послуги, послуги звязку, охорони (а.с.38-49 т.1).

Неповнолітній доньці надають кошти на її утримання батьки ОСОБА_1 та ОСОБА_8 Так, батьком ОСОБА_2 надавалися кошти доньці на придбання взуття, одягу, що підтверджується квитанціями (а.с.67,68, 71 т.1), сплачувалися кошти у вигляді благодійної допомоги двічі на рік за навчання доньки в гімназії №1 м.Суми (а.с.52-53 т.1). ОСОБА_1 оплачувала за навчання доньки в музичній школі, що підтверджується квитанцією про оплату (а.с.59 т.1).

Продукти харчування купують окремо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і донька харчується як з батьком, так і з матірю, враховуючи і той факт, що ОСОБА_2 не працює, перебуває вдома.

13.03.2012 року ОСОБА_2 укладений договір банківського вкладу «Повноліття» в національній валюті з ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» (а.с.50-51 т.1), вклад залучається на строк до досягнення 18-річного віку ОСОБА_3, але умови цього договору передбачають можливість розірвання договору (дострокового повернення частини вкладу). Це вкладний депозитний рахунок №0001, відкритий 13.03.2012 року, залишок коштів станом на 18.05.2016 року становить 8705грн.54грн. (а.с.161 т.1).

Відповідно до ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Згідно з п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

На час звернення до суду з позовами про стягнення аліментів на утримання дитини і на час розгляду справи в суді неповнолітня донька проживає спільно і з батьком, і з матірю, які її повністю утримують, надають необхідні кошти на навчання, забезпечують її харчуванням, купляють одяг, взуття, інші речі, необхідні для розвитку дитини. З ким буде проживати донька після розірвання шлюбу в рішенні суду про розірвання шлюбу не визначено.

З пояснень сторін вбачається, що в майбутньому передбачається проживання ОСОБА_1 разом з донькою в квартирі, яку вона успадкувала, на даний час в квартирі проводиться ремонт. В той же час в позові про розірвання шлюбу ОСОБА_2 зазначає про те, що він не заперечує проти проживання доньки з ним(а.с.60 т.1).

Незважаючи на відсутність домовленості між батьками щодо утримання доньки, сторони спільно приймають участь в її утриманні. Сторонами не надані докази, що одна із сторін ухиляється від утримання дитини. Отже, на даний час не існує спір між сторонами з приводу утримання доньки, не є порушеними права сторін, і звернення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з позовом до суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки є передчасним.

З врахуванням викладеного, вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задоволенню не підлягають.

Стосовно вимог ОСОБА_2 про стягнення аліментів на його утримання.

Згідно з ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін.

Відповідачем-позивачем ОСОБА_2 заявлені вимоги про стягнення аліментів на його утримання на підставі ст.ст.75-76 СК України.

Згідно з ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст.76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

Поняття особи, яка потребує матеріальної допомоги, розкрито в ст.75 СК України.

Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 19.04.2016 року шлюб між сторонами був розірваний.

Відповідач-позивач ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи з 2012 року безтерміново, тобто є непрацездатною особою, що підтверджується довідкою МСЕК (а.с.32). Йому встановлений діагноз «двосторонній асептичний некроз головок обох стегнових кісток ІУ ст.» і як наслідок «двобічний коксоартроз 3 ст.» (а.с.88,89,92,94 т.1).

Згідно з довідкою Управління Пенсійного фонду України в м.Сумах (а.с.36 т.1) ОСОБА_2 отримує пенсію в розмірі 3202грн.97коп.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 01.01.2016 становить 1074грн., з 01.05.2016 року 1130грн.

Отже, пенсія, яку отримає ОСОБА_2, навіть з урахуванням його витрат на житлово-

комунальні послуги в розмірі від 800грн. до 1000грн. на місяць, а також витрат на утримання дитини, забезпечує йому прожитковий мінімум. Доказів надання допомоги в грошовому виразі своїй матері, яка отримує пенсію, ОСОБА_2 не надано.

ОСОБА_2 також має вклади на своє імя в ПАТ КБ «Хрещатик», а саме по вкладу №0002 залишок коштів становить 586,30грн., по вкладу №0003 залишок коштів становить 925,27грн., по вкладу №0004 залишок коштів становить 2065,95грн. Ці вклади були внесені в період спільного проживання сторін (а.с.161 т.1). Також є вкладний депозитний рахунок №0001, відкритий 13.03.2012 року, залишок коштів станом на 18.05.2016 року становить 8705грн.54грн. (а.с.161 т.1) за договором банківського вкладу «Повноліття» (а.с.50-51 т.1), вклад залучається на строк до досягнення 18-річного віку ОСОБА_3, але умови цього договору передбачають можливість розірвання договору (дострокового повернення частини вкладу).

Його колишня дружина ОСОБА_1 працює лікарем в Сумській обласній клінічній лікарні, а також за сумісництвом в Сумському державному університеті, отримує заробітну плату (а.с.57,58 т.1).

Дійсно, ОСОБА_2 потребує лікування, як медикаментозного, так і оперативного по ендопротезуванню кульшових суглобів.

Ці обставини підтверджуються як медичною документацією, висновками лікарів (а.с.76-92, 94 т.1), так і показаннями свідка ОСОБА_6, який з 2012 року проводить лікування та нагляд ОСОБА_2

Доказів щодо витрат коштів на лікування (квитанцій, чеків на придбання медичних препаратів) ОСОБА_2 до суду не надав, зазначає про можливі майбутні витрати на лікування, в тому числі і оперативне по ендопротезуванню кульшових суглобів (а.с.65-66 т.1).

Норми ст.ст.75-76 Сімейного кодексу України, на підставі яких ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, не передбачають можливості стягнення з колишньої дружини - ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_2 за умови, що його пенсія, інші доходи, які він має, забезпечують йому прожитковий мінімум. Нормами цих статей не передбачено стягнення наперед з колишньої дружини (чоловіка) коштів, необхідних на лікування, за умови наявності у особи доходу на рівні прожиткового мінімуму чи більше цього мінімуму.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України в постанові від 13.04.2016 року у справі №6-3066цс15 аналіз указаних норм матеріального права (ч.ч.3, 4 ст.75 СК України ) дає підстави для висновку, що аліментні зобовязання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (стаття 76 СК України); непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Отже, оскільки доход ОСОБА_2 як непрацездатної особи перевищує встановлений законом прожитковий мінімум, підстави для задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на його утримання відсутні.

Керуючись ст.ст.75, 76, 77, 180, 181 Сімейного кодексу України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», правовою позицією Верховного Суду України в постанові від 13.04.2016 року у справі №6-3066цс15, ст. ст. 10, 11, 15, 57-60, 209, 213-215 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, за необгрунтованістю.

Відмовити в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на його утримання, за необгрунтованістю.

На рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м.Суми. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під чає проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.А. Котенко