Справа № 752/1936/16-ц
Провадження № 2/752/2490/16
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

03 березня 2016 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі: головуючого - судді Новак А.В.,

при секретарі Закаблуківській О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Мостобуд» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку та компенсації за втрату частину доходу за рахунок росту інфляції,-

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Мостобуд» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку та компенсації за втрату частину доходу за рахунок росту інфляції.

Мотивував свої вимоги тим, що він 14 вересня 2015 року був звільнений за згодою сторін з посади начальника відділу інформаційних технологій у ПАТ «Мостобуд» на підставі наказу № 32-ВК «Про звільнення з роботи» від 14 вересня 2015 року (а.с. 9).

В день звільнення підприємство не провело з ним повного розрахунку, а зокрема не виплатило заробітну плату, а тому він звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути заборгованість по заробітній платі у розмірі 65225 гривень 49 копійок, суму середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 11540 гривні 10 копійок, компенсацію за втрату частину доходу за рахунок росту інфляції у розмірі 51749 гривень 68 копійок.

Позивач надіслав до суду заяву з клопотанням слухати справу у його відсутність. Просив позовні вимоги задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач в судове засідання надіслав письмові заперечення у яких просив позов задовольнити частково з посиланням на заперечення долучені до матеріалів справи. Просив задовольнити позовні вимоги в частині компенсації за втрату частини доходу за рахунок росту інфляції у розмірі 8814 гривень 44 копійки, замість пред'явлених 51749 гривень 68 копійок. В іншій частині, щодо задоволення вимог не заперечував.

Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 14 вересня 2015 року ОСОБА_1 був звільнений за згодою сторін з посади начальника відділу інформаційних технологій у ПАТ «Мостобуд» на підставі наказу № 32-ВК «Про звільнення з роботи» від 14 вересня 2015 року.

З розрахункових листків наданих відповідачем у додатку до заперечень вбачається, що станом на день звільнення заборгованість по заробітній платі складає 65225 гривень 49 копійок.

Суд вважає доведеним той факт, що в день звільнення ОСОБА_1 з ним не було проведено повного розрахунку, а тому суд бере до уваги наданий представником відповідача розрахунок заборгованості і вважає, що така сума підлягає до стягнення у розмірі 65225 гривень 49 копійок.

Право на справедливий судовий розгляд, визначене ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

З врахуванням недотримання адміністрацією ПАТ «Мостобуд» правил ст. 116 Кодексу законів про працю України, щодо виплати ОСОБА_1 всіх сум, що належать йому до виплати при звільненні та з врахуванням наявності заборгованості підприємства перед останнім на день звільнення, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі на його користь і вважає за необхідне присудити на користь позивача суму пред'явлену до стягнення в межах наданої представником відповідача довідки про наявність заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 Кодексу законів про працю України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення суми середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, суд покладає в основу рішення наступний розрахунок:

193 гривні (середньоденний заробіток) Х 23 днів = 4439 гривень 14 копійок, 162 гривні 08 копійок (середньоденний заробіток) Х 20 днів = 3241 гривень 69 копійок, а також за жовтень(3728.34 гривень), листопад(3728.34 гривень), грудень(4083.42 гривень), і вважає за необхідне стягнути з відповідача на його користь суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з липня 2015 року по серпень 2015 року та з жовтня 2015 року по грудень 2015 року, включно у розмірі 11540 гривень 10 копійок.

Також суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію за втрату частини доходу за рахунок росту інфляції у розмірі суми яка розрахована позивачем, вважаючи таку вірною і така становить суму у розмірі 51749 гривень 68 копійок.

За таких обставин суд, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову повністю.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд на підставі ч. 1 п. п. 2, 4 ст. 367 ЦПК України допускає негайне виконання рішення в частині стягнення на користь працівника виплати заробітної плати в межах одного місяця.

Питання про судові витрати вирішити за правилами ст. 88 ЦПК України стягнувши з відповідача судовий збір у розмірі 1285 гривень 15 копійок.

Керуючись ст.ст. 212-215, 223, 294-296 ЦПК України,суд,-

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Мостобуд» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку та компенсації за втрату частину доходу за рахунок росту інфляції - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Мостобуд» на користь ОСОБА_1 128515(сто двадцять вісім п'ятсот п'ятнадцять) гривень 27 копійок.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Мостобуд» на користь держави Україна 1285 (одна тисяча двісті вісімдесят п'ять) гривень 15 копійок судового збору.

Рішення суду в частині стягнення виплати заробітної плати в межах одного місяця - підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення, а рішення яке було ухвалено без участі особи, яка її оскаржує протягом десяти днів з дня отримання копії рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя А.Новак