Справа № 647/946/16-ц
№ провадження 2/647/402/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2016 року Бериславський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: Корсаненкової О.О.

за участю секретаря: Бондаренко Г.В.

представника позивача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Бериславі Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Томаринської сільської ради Бериславського району Херсонської області про визнання права власності в порядку спадкування, суд

встановив:

У травні 2016 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 16.04.2015 року померла її мати ОСОБА_3, після смерті якої залишилося спадкове майно, до складу якого, крім іншого, входить частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою Херсонська область Бериславський район с.Томарине вул.Гагаріна, 7. Вказане майно належало померлій на підставі свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.11.1987 року. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_2 звернулася до нотаріуса, але отримала відмову через те, що правовстановлюючі документи не були зареєстровані у відповідних державних установах. В звязку з чим, позивач просить суд визнати за нею право власності на 3/4 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою Херсонська область Бериславський район с.Томарине вул.Гагаріна, 7 в порядку спадкування після померлої 16.04.2015 року ОСОБА_3

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити по вищезазначеним обставинам.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, заявою від 24.05.2016 року проти задоволення позову не заперечував, просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідно до ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторони, належних чином повідомленої про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.

Батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_5 та ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІ-УР № 565766 (а.с.22).

Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-КГ № 333828, ОСОБА_6 07.03.1981 року зареєстрував шлюб із ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.22).

З паспорту громадянина України вбачається, що ОСОБА_2 з 17.12.1985 року зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5).

Відповідно до свідоцтва про право власності, посвідченого нотаріусом Бериславської державної нотаріальної контори Херсонської області ОСОБА_7 від 04.11.1987 року, зареєстрованого за №1577, ОСОБА_3 є власницею 1/2 частини житлового будинку з прибудовами за адресою Херсонська область Бериславський район с.Томарине вул.Гагаріна, 7 (а.с.12, 13).

Зі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого нотаріусом Бериславської державної нотаріальної контори Херсонської області ОСОБА_7 від 04.11.1987 року, зареєстрованого за №№1579, ОСОБА_3 та ОСОБА_2, в порядку спадкування за законом після померлого 24.06.1985 року ОСОБА_5, є власниками 1/2 частини житлового будинку з прибудовами за адресою Херсонська область Бериславський район с.Томарине, вул.Гагаріна, 7 в рівних долях (а.с.14).

Згідно свідоцтва про смерть серії І-КГ № 199726, ОСОБА_3 померла 16.04.2015 року, про що складено відповідний актовий запис № 06 (а.с.6).

Відповідно до заповіту, посвідченого та зареєстрованого секретарем Томаринської сільської ради Бериславського району Херсонської області за №71 від 13.10.2004 року, ОСОБА_8 заповіла ОСОБА_2 все належне їй майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день її смерті, та на що за законом, вона буде мати право (а.с.23).

Згідно рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 01.03.2016 року за ОСОБА_2 визнано право власності на спадкове майно після померлої 16.04.2015 року матері ОСОБА_3, на 1.0 частку земельної ділянки, які знаходяться у співвласності з іншими власниками земельних часток від загальної земельної ділянки загальною площею 52.76 га. згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХС № 080377, виданого згідно розпорядження голови Бериславської райдержадміністрації від 07.07.2004 року № 512, що знаходиться на території Томаринської сільської ради Бериславського р-ну Херсонської області (а.с.16).

З листа приватного нотаріуса Бериславського районного нотаріального округу ОСОБА_9 № 243/02-14 від 13.05.2016 року вбачається, що за заявою ОСОБА_2 була заведена спадкова справа № 62/2015 до майна померлої 16.04.2015 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, що на час смерті проживала за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2. Інші заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 не надходили. У зв'язку з тим, що надані правовстановлюючі документи не були зареєстровані у відповідності до законодавства, що діяло на момент виникнення права власності, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутися до суду для визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування (а.с.15).

Відповідно до положення статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що передбачено статтею 1217 ЦК України.

Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ст.ст.25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України №19-32/319, від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав.

Як роз'яснено у п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна.

При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Зважаючи на відмову нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину, іншого шляху окрім звернення до суду за захистом порушеного права у позивача немає та вона правильно у розумінні ст.16 ЦК України обрала спосіб захисту порушеного права.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідчених нотаріусом Бериславської державної нотаріальної контори Херсонської області ОСОБА_7 від 04.11.1987 року, належить 3/4 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою Херсонська область Бериславський район с.Томарине вул.Гагаріна, 7. Хоча свідоцтво про право власності від 04.11.1987 року та свідоцтво про право на спадщину за законом від 04.11.1987 року не пройшли державну реєстрацію, зважаючи на те, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, відсутність якої не може бути підставою позбавлення спадкоємця права на спадщину, враховуючи, що позивач є спадкоємицею за заповітом після померлої 16.04.2015 року ОСОБА_3, крім того, є донькою померлої та єдиною спадкоємицею за законом, у передбачений законом строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але отримати свідоцтво про право на спадщину не змогла, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 392, 1216-1218, 1297 ЦК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 3/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул.Гагаріна, 7 в с.Томарине Бериславського району Херсонської області в порядку спадкування за заповітом після померлої 16.04.2015 року ОСОБА_3.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через Бериславський районний суд. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.О.Корсаненкова