Тальнівський районний суд Черкаської області
Справа № 704/336/16-ц
У Х В А Л А

05.10.2016 року м. Тальне

Тальнівський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Джуській Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тальне подання головного державного виконавця Тальнівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України,

встановив:

Головний державний виконавець Тальнівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області звернувся до суду з поданням, в якому посилався на те, що на виконанні у Тальнівського районного відділу ДВС знаходиться виконавче провадження № 51273663 з виконання виконавчого листа № 704/336/16-ц-655 від 12.04.2016 року, виданого Тальнівським районним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 Сергіїни аліментів. Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 51273663 винесено 30.05.2016 року, яку направлено боржнику для виконання (вих. № 1066). Станом на 01.09.2016 року заборгованість по сплаті аліментів становить 3992,08 грн. Боржник до відділу ДВС не з'являється, борг не сплачує. Проведення всіх можливих заходів щодо виконання рішення суду не дало результату. Заявник вважає, що для забезпечення фактичного виконання вимог виконавчого документа та стягнення заборгованості на користь стягувача необхідно обмежити боржника у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України, в звязку з чим звертається до суду із вказаним поданням.

В судове засідання представник відділу ДВС не з'явився.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України щодо негайного розгляду подання, суд вважає можливим провести його розгляд за відсутності представника відділу ДВС за наявними матеріалами справи.

Розглянуши подання, дослідивши додані до нього матеріал, суд дійшов висновку, що подання слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 12.04.2016 року рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття на підставі виконавчого листа № 2-655 від 01.11.2002 року. На підставі даного рішення Тальнівським районним судом Черкаської області виданий виконавчий лист.

Постановою державного виконавця від 09.09.2016 року накладено арешт на кошти боржника.

Крім того, судом встановлено також, що державним виконавцем проводилась перевірка майнового стану боржника і згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником числиться земельна ділянка для вдення товарного с/г виробництва, яка передана в оренду.

Згідно довідки-розрахунку по боржнику ОСОБА_3 станом на 01.09.2016 року заборгованість по сплаті аліментів становить 3992,08 грн.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст. 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Закон України Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розвязання спорів у цій сфері.

Так, п. 2 ст. 6 вищевказаного Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобовязань, але лише до моменту виконання зобовязань, або забезпечення заставою, якщо інше не передбачене міжнародним договором України.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязання за рішенням.

Виходячи зі змісту вищенаведених правових норм, а також з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, обовязковою обставиною, яка підлягає зясуванню судом, є факт умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобовязань та доведення цього факту заявником в порядку, встановленому ст. 60 ЦПК України. На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно.

Тобто тільки у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, може бути застосовано до нього тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, а не з підстав лише наявності у особи невиконаних зобов'язань, покладених на неї судовим рішенням, така підстава законом не передбачена.

На користь такого висновку свідчать і положення статті 6 Закону України Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України, яка визначає підстави для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон.

Застосування обмеження у праві виїзду особи за межі України може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст. 33 Конституції України та ст. 313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передбачене і безпідставне обмеження яких є неприпустимими.

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання заявника про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Згідно роз'яснень, які містяться у п. 7. абз. 2. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених зокрема, за позовами, що випливають із кредитних правовідносин, у порядку, передбаченому ст.. 11 Закону України Про виконавче провадження та ст. 377-1 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених у Листі від 01.02.2013 року Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

За таких обставин, висновок заявника про те, що ОСОБА_3 свідомо ухиляється від виконання покладених на нього рішенням суду зобовязань не відповідає дійсним обставинам справи та не підтверджується наданими матеріалами, і такі доводи заявника спростовуються матеріалами справи, зокрема, наявністю у нього нерухомого майна - земельної ділянки, переданої в оренду.

Крім того, як вбачається з доданих до подання матеріалів, державний виконавець не надав суду докази про відкриття виконавчого провадження за вказаним вище виконавчим листом та докази про направлення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження і надання йому строку для добровільного виконання рішення суду. Відсутні також належні докази про виклик боржника до ДВС, відповідно відсутні докази ухилення боржником від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду.

Заявник не надав суду достатніх доказів на підтвердження навмисного ухилення боржника від виконання судового рішення, що позбавляє суд можливості дійти висновку про обґрунтованість вищевказаного подання. Додані копії документів про вчинені виконавцем дії щодо встановлення відомостей про його доходи та належне майно, не можуть свідчити про таке ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

За таких обставин суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні подання.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України, п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження, керуючись ст. ст. 208-210, ст. 377-1 ЦПК України, суд

ухвалив:

Подання головного державного виконавця Тальнівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області через Тальнівський районний суд протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: І.Г. Воронкова