АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5029/16 Справа № 207/1065/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Макаров М.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Макарова М.О.

суддів Максюти Ж.І., Прозорової М.Л.

при секретарі Самокиші О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 25 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом, в якому просила визнати спільним сумісним майном подружжя автомобіль Chery Tiggo, держ. знак НОМЕР_1; допустити відступ від принципу рівності подружжя у праві власності на спільне сумісне майно у звязку з тим, що на вихованні позивачці знаходиться малолітня дитина, і визнати за нею право власності на 2/3 вказаного автомобілю; стягнути з ОСОБА_2 на її користь 71148 грн., які складають 2/3 частини вартості спірного автомобілю, а також покласти судові витрати по справі на відповідача.

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому зазначив, що під час його з ОСОБА_4 шлюбу було придбане спільне майно, право власності на яке належить в рівній мірі сторонам по справі. Всього позивач за зустрічним позовом наводить 16 позицій такого спільного майна із зазначенням найменування, підстав придбання, вартості і дати придбання. Загальна вартість такого майна становить 45134,79 грн. Згодом позивач уточнив свої позовні вимоги і вартість спільного майна визначив у розмірі 44213,56 грн., а тому просив стягнути з відповідачки половину цієї суми.

Рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 25 квітня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено та ухвалено: визнати спільним сумісним майном подружжя автомобіль Chery Tiggo, держ. знак НОМЕР_1 вартістю 106722 грн. за курсом гривні до долару США на момент надбання автомобілю; визнати за ОСОБА_4 в порядку частини 1 статті 70 СК України право власності на 1/2 частку вказаного автомобілю, на підставі частини 3 статті 70 СК України суд першої інстанції відступив від принципу рівності подружжя у праві власності на спільне сумісне майно і визнав за ОСОБА_4 право власності на 2/3 вказаного автомобілю, а також стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 71148 грн., які складають 2/3 частини вартості спірного автомобілю.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено та вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення зустрічного позову в повному обсязі, а в задоволенні первісного позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів, дійшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає на таких підставах.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Судове рішення цим вимогам закону не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що автомобіль Chery Тiggo, державний знак НОМЕР_1, який придбаний за договором купівлі-продажу від 05 вересня 2008 року за 106722 грн. та відповідач не сплачує аліменти на утримання сина, а томуна підставі положень ст.60, ч.3 ст.70 СК України відступив від рівності часток, а також відмовляючи в задоволенні зустрічного позову суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 в якості предмета позову вказує майно, яке було набуто ним під час шлюбу, крім того позивач до числа спільного майна відносить майно, яке належить до речей індивідуального користування, а тому не може розглядатися як спільне майно подружжя.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що 15 вересня 2007 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, під час якого у них народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9, 10).

Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 28 березня 2014 року шлюб було розірвано (а.с. 11), а рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 травня 2015 року ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з матірю, аліменти в розмірі 1/4 частки його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з лютого 2015 року.

Крім того, встановлено, що в період шлюбу, а саме з вересня 2007 року до грудня 2012 року сторони, відповідно до товарних чеків, накладних та квитанцій, а також згідно висновку спеціаліста про оцінку майна від 22 вересня 2016 року, придбали меблі та техніку, а саме: посудомийну машину Indesit DSG 263 EU, фотокамеру Canon A470, холодильник Indesit BAN 14; матрац Рио, телевізор Samsung PS-42c91HX, пральну машина LG WD-80154NP, мікрохвильову піч, мобільний телефон Samsung S5230, кінокамеру Panasonic NV-GS90EE, комплект мяких меблів-диван 1шт., крісло-2шт., комплект кухонних меблів «Ніка», м'який куток кухонний (колір-коричневий), а також були придбані та встановлені двері броньовані, а всього на загальну суму 34470 грн. 05 коп., яке знаходиться в квартирі АДРЕСА_1 та перебуває у користуванні ОСОБА_4, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 45-64, 97-113, 119-123, 219-241).

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст.ст. 70, 71 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, що також передбачено ст.ст. 367, 368 ЦК України.

На зазначено звернуто увагу і в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року, в якому зазнчено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо

У звязку з викладеним, колегія суддів вважає, що майно, а саме: посудомийну машину Indesit DSG 263 EU, фотокамеру Canon A470, холодильник Indesit BAN 14; матрац Рио, телевізор Samsung PS-42c91HX, пральну машина LG WD-80154NP, мікрохвильову піч, мобільний телефон Samsung S5230, кінокамеру Panasonic NV-GS90EE, комплект мяких меблів-диван 1шт., крісло-2шт., комплект кухонних меблів «Ніка», м'який куток кухонний (колір-коричневий), двері броньовані, було придбано саме під час шлюбу сторін та є спільною сумісною власністю подружжя, а тому підлягає поділу з урахуванням інтресів сторін, які були зазначені ними в судовому засіданні з виплатою на користь відповідача 1/2 частини його вартості.

Крім того, судом встановлено, що під час шлюбу сторони придбали за договором купівлі-продажу №114028-538 від 05 вересня 2008 року автомобіль Chery Тiggo, державний номер НОМЕР_1 (а.с. 40-44), який було відчужений ОСОБА_2 27 листопада 2013 року ОСОБА_6 за 50000 грн., який в подальшому був за нею і зареєстрований (а.с. 65-66).

А відповідно до ч.1 ст. 70 СК України, якою визначено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, підлягає поділу з визначенням частки по 1/2 частині цієї квартири за сторонами.

У звязку з чим з відповідача підляга стягненню грошова компенсація 1/2 частини вартості цього авто, а саме 25000 грн., тобто 1/2 частина вартості продажу автомобіля

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України та ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Позивач ОСОБА_4В, звертаючись до суду із первісним позовом, посилалася на те, що оскільки відповідач сплачує нерегулярно аліменти на утримання дитини має борг по сплаті аліментів, а тому просила відступити від рівності часток подружжя з 1/2 частини до 2/3 частин колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки відповідно до ст. 70 ЦК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Проте доказів цим обставинам позивачем суду надано не було, а суд першої інстанції на вказане взагалі уваги не звернув.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають задоволенню частково, а також підлягають задоволенню частково і зустрічний позов, оскільки суд не враховує майно, яке було придбано до шлюбу, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду в частині поділу майна та в частині відмови в задоволенні зустрічного позову підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення цих позовних вимог.

Також відповідно до ст.88 ЦПК України з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у сумі 1632 грн. 55 коп. понесений ним при розгляді цивільної справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 25 квітня 2016 року в частині поділу майна та в частині відмови в задоволенні зустрічного позову скасувати та ухвалити нове рішення в цій частині.

Визнати: посудомийну машину Indesit DSG 263 EU, вартістю 3500 грн.; фотокамеру Canon A470, вартістю 1788 грн. 08 коп.; холодильник Indesit BAN 14, вартістю 7200 грн. 59 коп.; матрац Рио, вартістю 1600 грн.; телевізор Samsung PS-42c91HX, вартістю 5000 грн.; пральна машина LG WD-80154NP, вартістю 1779 грн. 38 коп.; мікрохвильову піч, вартістю 2302 грн.;мобільний телефон Samsung S5230, вартістю 1700 грн.; кінокамеру Panasonic NV-GS90EE, вартістю 3500 грн.; комплект мяких меблів-диван 1шт., крісло-2шт., вартістю 2400 грн.; комплект кухонних меблів «Ніка», вартістю 1600 грн.; м'який куток кухонний(колір-коричневий), вартістю 600 грн.; двері броньовані, вартістю 1500 грн., а всього на суму 34470 грн. 05 коп., що знаходяться в квартирі АДРЕСА_2, спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

Стягнути з ОСОБА_4 (іпн.) на користь ОСОБА_2 (іпн.) ? частину вартості спільного майна подружжя в розмірі 17235 грн. 03 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (іпн.) на користь ОСОБА_4 (іпн.) ? частину вартості автомобіля Chery Тiggo, державний знак НОМЕР_1, в розмірі 25000 грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 (іпн.) на користь ОСОБА_2 (іпн.) судовий збір в розмірі 1632 грн. 55 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді