Справа № 297/1195/16-ц
УХВАЛА

іменем України

23 червня 2016 року м. Берегово

Берегівський районний суд в складі: головуючого: Фейір О. О. , при секретарі Кузьма Т. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Берегово справу за скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання дій державного виконавця протиправними,

встановив:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в Берегівський районний суд Закарпатської області зі скаргою про визнання дій державного виконавця протиправними, та просять суд визнати постанови головного державного виконавця ВДВС Берегівського РУЮ ОСОБА_3 № 44937836 від 10.10.2014 року про солідарне стягнення з ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 109 408, 93 гривень виконавчого збору в користь держави, а також відповідної постанови про відкриття виконавчого провадження від 23.12.2015 року протиправними. Крім того, просять скасувати постанову головного державного виконавця ВДВС Берегівського РУЮ ОСОБА_3 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06.01.2016 року.

Скаргу мотивовано тим, що постанова про стягнення виконавчого збору винесена на підставі Наказу № 2/93 від 08.12.2010 року, виданого Господарським судом Закарпатської області, про стягнення солідарно з ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 в користь ПАТ «Промінвестбанк» 1 094 089, 32 гривень боргу, який2 повторно предявлено до виконання 02.10.2014 року шляхом винесення відповідної постанови про відкриття виконавчого провадження № 44934890. Скаржники заявляють, що добровільно сплатили борг за кредитним договором трьома траншами від 31.03.2015 року, 01.04.2015 року та 18.06.2015 року, після чого стягувач ПАТ «Промінвестбанк» 27.11.2015 року направив до ВДВС Берегівського РУЮ лист, в якому повідомив про погашення заборгованості боржниками в повному обсязі згідно Наказу № 2/93, виданого 08.12.2010 року Господарським судом Закарпатської області. 22.12.2015 року виконавче провадження було закінчено у звязку з його повним виконанням, однак наприкінці березня 2016 року скаржники випадково дізналися про те, що державним виконавцем накладено арешт на все їх майно. Крім того, наприкінці березня 2016 року скражникам стало відомо про винесення постанови про стягнення з них виконавчого збору. Також зазначають, що копію даної постанови отримали тільки після того, як звернулися до ВВС Берегівського РУЮ для отримання інформації про причини накладення арешту на майно.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вважають, що винесені головним державним виконавцем ВДВС Берегівського РУЮ ОСОБА_3 постанови про солідарне стягнення виконавчого збору, відповідної постанови про відкриття виконавчого провадження, є незаконними, оскільки вони добровільно виконали рішення суду, а державним виконавцем не було вчинено жодних дій, спрямованих на примусове виконання рішення суду. Тому, на підставі ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір та витрати, повязані з організацією та проведенням виконавчих дій, з боржника не мають стягуватися.

В судове засідання скаржники ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не зявилися, однак подали спільну заяву, згідно якої просять розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримують повному обсязі та не заперечують проти заочного розгляду справи (а. с. 35, 38).

Особа, дії якої оскаржуються, головний державний виконавець ВДВС Берегівського РУЮ ОСОБА_3 в судове засідання також не зявився, подав заяву про розгляд справи без участі державного виконавця, у задоволенні скарги просив відмовити (а. с. 39). Також подав до суду заперечення проти скарги, яке мотивовано тим, що відповідно до п. 5 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 6 Постанови Пленуму ВАС України № 3 від 13.12.2010 року « Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» та п. 6 Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», рішення державного виконавця щодо виконання рішень інших органів можуть бути оскаржені до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом, а справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення у цивільній справі, належать до компетенції адміністративних судів. При цьому державним виконавцем зазначено, що у постанові державного виконавця № 44934890 від 10.10.2014 року про стягнення виконавчого збору допущено описку, а саме у п. 3 постанови невірно зазначено, що така може бути оскаржена до Берегівського районного суду, тоді як правильно слід вважати, що постанова може бути оскаржена до Закарпатського окружного адміністративного суду. Також до заперечення додано відповідну постанову головного державного виконавця ВДВС Берегівського РУЮ ОСОБА_3 від 01.06.2016 року про виправлення описки у виконавчому документі (а. с. 30-34).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як встановлено з матеріалів справи, постановою головного державного виконавця ВДВС Берегівського РУЮ ОСОБА_3 від 22.12.2015 року, на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49, ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» закінчено виконавче провадження № 44934890 на підставі Наказу № 2/93, виданого 08.12.2010 року Господарським судом Закарпатської області, про стягнення солідарно з ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 в користь ПАТ «Промінвестбанк» боргу в розмірі 1 094 089, 32 гривень (а. с. 13). Так, листом від 27.11.2015 року ПАТ «Промінвестбанк» повідомив ВДВС Берегівського РУЮ про те, що боржником ФОП ОСОБА_2 заборгованість згідно Наказу Господарського суду Закарпатської області від 08.12.2010 року погашена в повному обсязі (а. с. 15).

При цьому, головним державним виконавцем ВДВС Берегівського РУЮ ОСОБА_3 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 23.12.2015 року про стягнення з ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 в користь держави виконавчого збору в розмірі 109 408, 93 гривень (а. с. 14). А постановою від 06.01.2016 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1, та заборонено його відчуження (а. с. 16).

В обох вищевказаних постановах зазначено, що вони підлягають оскарженню до Берегівського районного суду Закарпатської області в 10-денний строк з моменту її одержання.

При цьому, в матеріалах справи відсутнє будь-яке підтвердження того, що боржники отримали постанову від 01.06.2016 року про виправлення описки у виконавчому документі. Також відсутнє підтвердження того, що боржники отримали копію постанови про відкриття виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору та копію постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом, виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Як вбачається з матеріалів справи, скаржники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 добровільно виконали Наказ Господарського суду Закарпатської області № 2/93 від 08.12.2010 року про стягнення солідарно з ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 в користь ПАТ «Промінвестбанк» боргу в розмірі 1 094 089, 32 гривень, про що свідчить наявний в матеріалах справи відповідний лист стягувача ПАТ «Промінвестбанк».

Отже, суд приходить до висновку, що наведені боржником в поданій скарзі доводи щодо порушення державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження» при відкритті виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору та накладенні арешту на майно боржників є обґрунтованими та підставними, а тому вважає скаргу слід задоволити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 294, 383-387 ЦПК України, суд

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання дій державного виконавця протиправними задоволити.

Визнати постанову головного державного виконавця ВДВС Берегівського РУЮ ОСОБА_3 № 44937836 від 10.10.2014 року про солідарне стягнення з ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 109 408, 93 гривень виконавчого збору в користь держави, а також відповідну постанову про відкриття виконавчого провадження від 23.12.2015 року протиправними.

Постанову головного державного виконавця ВДВС Берегівського РУЮ ОСОБА_3 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06.01.2016 року скасувати.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано протягом пяти днів з дня отримання її копії до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.

Суддя: ОСОБА_4