ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/210/16-ц
Провадження № 2/210/712/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"26" квітня 2016 р.

Дзержинський районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Скотар Р.Є.,

за участю секретаря - Лейбенко В.В.,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 акціонерного товариства «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» про стягнення моральної шкоди,в звязку з втратою працездатності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_4, звернувся до суду з вищеназваним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_5 акціонерного товариства «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» ( далі ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» ) на його користь моральну шкоду в сумі 275 000 грн. без утримання податку на доходи фізичних осіб .

В обгрунтування заявних вимог посилається на те, що працював на підприємстві відповідача ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» в цеху блюмінг з 23.12.1998 вогнетривником, виробником стрічок та метало сіток. На теперішній час не працює на підприємстві. Українським науково дослідним інститутом промислової медицини йому 04.03.1014р. було встановлено професійне захворювання за діагнозом радікулопатія на фоні ретроспондилолістезу з вираженими сттико-динамічними порушеннями, стійким больовим синдромом і периферичним нейросудинним синдромом, нейродистрофією у вигляді двостороннього плечелопаточного пері артрозу, остерехондрозу, в поєднанні з періартрозом ліктьових та колінних суглобів. Висновком медико-соціальної експертної комісії від 03.06.2014 року йому первинно встановлено 30% втрати професійної працездатності у звязку з професійним захворюванням, що підтверджено наступним оглядом 26.05.2015 року та встановлено інвалідність 3 групи. Актом розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання від 27.03.2014 року встановлено причину професійного захворювання виконання робочих операцій, повязаних з впливом шкідливих факторів, важкістю праці, показники яких перевищують нормативні значення, через недосконалість робочого місця. Вважає, що діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яка виражається в тому, що він втратив працездатність, став інвалідом від професійного захворювання, змушений постійно лікуватися, купувати дорогі медикаменти для ефективного лікування, через що сімя перебуває у скрутному матеріальному становищі, що призводить до тяжких моральних страждань. Через професійне захворювання постійно переносить фізичні страждання його непокоять болі в шийному та поперековому відділах хребта, має порушену ходу, відчуває біль в плечових, ліктьових та колінних суглобах. Зазначені болі збільшуються при незначному фізичному навантаженні, при ходьбі, при зміні погоди.

Позивач ОСОБА_4 в судовому засіданні присутнім не був, скориставшись правом представництва відповідно до ст.38 ЦПК України.

Представник позивача ОСОБА_2 ( довіреність від 21.12.2015 року, дійсна до 22.12.2016 року) в судовому засіданні був присутній, позовні вимоги до ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, в обґрунтування позовних вимог постався на обставини вказані в позовній заяві.

Представник відповідача ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» - ОСОБА_3 (довіреність дійсна до 20.07.2016 року) в судовому засіданні просила у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач свідомо обрав даний фах та роботу на підприємстві відповідача, знав та повинний був знати про шкідливі фактори та умови праці, за це він мав певні пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства. Вважає, що позивачем не доведено факт заподіяння йому моральної шкоди, не надано доказів, які підтверджують глибини фізичних та моральних страждань та обґрунтування розрахунку визначеного розміру моральної шкоди.

Вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 працював на підприємстві відповідача ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» в цеху блюмінг №1 в період з 23.12.1998 вогнетривником, виробничим стрічок та метало сіток, звільнений за власним бажанням 21.08.2015 року ( а.с.10-14).

Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 27.03.2014 року, складеному комісією з представників керівництва ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг», технічного інспектора праці Криворізького міського комітету профспілки металургів та гірників України, страхового експерту з охорони праці відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривий Ріг встановлено, що причиною виникнення професійного захворювання стали робочі операції повязані з впливом шкідливих факторів важкістю праці, показники яких перевищують нормативні значення, через недосконалість робочого місця. Робоча поза: перебування в позі «стоячи» 70% робочого дня при нормі 60% ( п.17). В пункті 19 конкретних винних осіб, які допустили порушення законодавства про охорону праці, встановити не можливо, в звязку з тривалою роботою в умовах впливу шкідливих факторів (а.с.22).

Згідно ч. 4 ст. 43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні та здорові умови праці.

Стаття 153 КЗпП України встановлює, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

За висновком МСЕК від 03.06.2014 року ОСОБА_4 первинно встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 30% - по радикулопатії. Також йому було встановлено 3 групу інвалідності (а.с.23,24).

За висновком МСЕК від 26.05.2015 року ОСОБА_4 повторно визначено втрату профпрацездатності в розмірі 30% - по радикулопатії. Наступний переогляд йому призначено на 01.05.2017 рік (а.с.23,24).

Таким чином, слід вважати, що самим фактом втрати позивачем ОСОБА_4 професійної працездатності, в зв'язку з професійним захворюванням, яке виникло через вплив шкідливих факторів під час роботи протягом тривалого часу у відповідача ОСОБА_5 акціонерного товариства «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг», йому спричинена моральна шкода, яка згідно ст. 237-1 КЗпП України може бути відшкодована одноразово за рахунок відповідача.

За таких обставин, вимоги позивача до ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» є обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству.

Наявність професійного захворювання у позивача також підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема наданими виписними епікризами та виписками з медичних карток стаціонарного хворого, з яких вбачається, що позивач з приводу отриманого професійного захворювання неодноразово проходив стаціонарне та амбулаторне лікування в закладах охорони здоровя. Відповідно до медичних документів позивачу рекомендовано: лікування у лікаря, прийом медикаментів, щорічні курси амбулаторного та стаціонарного лікування, оздоровлення в санаторії-профілакторії в теплу пору року. Пуль монологічного профілю (а.с. 27-34).

Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача, що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодився з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обовязку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку фізичне перевантаження, що стало причиною отримання професійного захворювання позивачем, перевищувало гранично-допустимі норми.

Крім того, Акт №19 розслідування хронічного професійного захворювання не оскаржено підприємством-відповідача у встановленому законодавством порядку.

Суд вважає, що в даному випадку саме відповідач - ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» - повинен виплатити позивачу моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до частин 2, 3 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України.

Крім того, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» роз'яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної/немайнової/шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Частина 1 статті 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Виходячи з цього, суд вважає, що спір про відшкодування моральної шкоди працівникові, завданої професійним захворюванням, повинен вирішуватися на підставі норм КЗпП України при доведеності виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах (ст.153 КЗпП України).

З врахуванням викладених обставин справи, суд вбачає наявність спричинення позивачу моральної шкоди незалежно від наявності з цього приводу висновку МСЕК, яку повинен відшкодувати позивачу відповідач, який не створив працівнику безпечні умови праці, що призвело до ушкодження його здоров'я на виробництві та моральних страждань.

Відповідно до наданих доказів встановлено, що ОСОБА_4 була заподіяна шкода здоровю, він отримав професійне захворювання, втратив працездатність в розмірі 30 відсотків та отримав інвалідність 3 групи. Позивач переносить щоденно фізичний біль та моральні переживання, змушений приймати ліки та постійно звертатися і перебувати під наглядом лікарів. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками отриманого професійного захворювання, порушено звичайний життєвий ритм позивача, нормальні життєві зв'язки. На теперішній час позивач страждає від професійного захворювання, в наслідок чого відчуває біль та обмеження рухів в шийному та поперековому відділах хребта з іррадіацією в праву руку та ногу, виникає біль в плечових, ліктьових та колінних суглобах, відчуває обмеження рухів в кінцівках та хрускіт в них. Позивач у зв'язку зі станом свого здоров'я переносить моральні страждання та переживання.

Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає часткової компенсації.

Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним спричинення ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» шкоди здоровю позивачу, вину відповідача в її спричиненні та причинно-наслідковий звязок між винними діями підприємства-відповідача (а саме: порушенням адміністрацією ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_1 ріг» вимог ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці», яке встановлено Актом розслідування хронічного професійного захворювання) та настанням у позивача негативних наслідків - втрати професійної працездатності в розмірі 30 відсотків, перенесення фізичних болів, проходження постійного лікування, а відповідно перенесення моральні переживання. Суд врахував і той факт, що свою трудову діяльність більше 11 років, позивач працював в шкідливих умовах з перевищенням гранично-допустимих показників, лише на підприємстві відповідача.

При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних Позивачці моральних страждань, стан його здоров'я, втрату професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотність вимушених змін в життєвих стосунках.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування ОСОБА_4 моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин характеру спричиненої моральної шкоди позивачу, та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути на його користь 20 000 грн., що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він щоденно зазнає.

Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008р., ст.ст. 10, 11, 27, 60,88, 213- 215 ЦПК України, ст.ст. 153, 173, 237-1 КЗпП України, ст. 23. 1167 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 акціонерного товариства «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» про стягнення моральної шкоди, в звязку з втратою працездатності задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 акціонерного товариства „АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг на користь ОСОБА_4 моральну шкоду, в звязку з втратою працездатності у розмірі 20 000 ( двадцять тисяч) гривень 00 коп., без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнути з ОСОБА_5 акціонерного товариства „АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг на користь держави судові витрати у розмірі 551,20 грн.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з часу його проголошення через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Р. Є. Скотар