Справа № 750/3891/16-ц
Провадження № 2/750/1484/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2016 року м.Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова

у складі судді Логвіної Т.В.,

при секретарі Примак Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача борг за договором позики № 281015-001 від 28.10.2015 року в розмірі 29 100 грн. 00 коп. та судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп..

Сторони в судове засідання не зявились, надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, представник позивача позов підтримує, відповідач з позовом згоден.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.10.2015 року між сторонами було укладено договір позики №281015-001.

Відповідно до п.2.1 цього договору відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 29 100 грн.

Відповідно до пункту 4.1. цього договору отриману позику позичальник зобовязується повернути позикодавцю не пізніше 30.03.2016 року, але у вказаний строк відповідач свої зобовязання не виконав.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частина 2 статті 1047 ЦК України передбачає, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно змісту ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом, а згідно статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтями 610 та 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача боргу за договором позики від 28.10.2015 року в розмірі 29 100 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 88, 209, 212, 213, 215, 294 ЦПК України, ст.ст. 525, 1046 ЦК України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 29 100 грн. боргу за договором позики від 28.10.2015 року та 551 грн. 20 коп. у відшкодування сплаченого судового збору, а всього 29 651 грн. 20 коп..

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення в порядку ч. 1 ст. 294 ЦПК України.

Суддя: