Ухвала ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 24 лютого 2016 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоГвоздика П.О., суддів: за участю позивача представника відповідача -Євтушенко О.І., Завгородньої І.М., Гофмана Є.П., Кулаковського О.О., Іваненко Ю.Г., Мартинюка В.І., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_8, треті особи: Комунальне підприємство «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості», ОСОБА_9, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», ОСОБА_10, про визначення часток та за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_8, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_9, про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Одеської області від АДРЕСА_2 липня 2015 року, в с т а н о в и л а: У березні 2012 року позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що він є єдиним власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № НОМЕР_4 від 29 серпня 2001 року, зареєстрованого на Одеській універсальній товарній біржі «Центр», а квартира АДРЕСА_2 у цьому ж будинку належала йому та відповідачу ОСОБА_8 на праві спільної сумісної власності відповідно до договору купівлі-продажу від 04 серпня 2001, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юрасовою А.М., реєстровий № 5650. На підставі дозволу ДАБК на виконання будівельних робіт № 690/03 була знесена будівля (флігель), в якій були розташовані квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, оскільки несучі конструкції флігеля знаходилися у незадовільному стані, окремі ділянки стін у старому стані, торцеві стіни були відсутні, що було підтверджено технічним висновком про стан конструкцій фасадної будівлі жилого будинку АДРЕСА_1. В подальшому на місці знесеного флігеля за його особисті кошті була збудована нова адміністративна будівля з урахуванням дозволів на виконання будівельно-монтажних робіт від 31 січня 2002 року № 57/02, від 28 лютого 2002 року № 132/02, від 08 листопада 2002 року № 830/02, що видані Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю м. Одеси на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 01 липня 2003 року № 1130. На підставі розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 11 серпня 2003 року № 1548 виконавчим комітетом Одеської міської ради 27 серпня 2003 року видано на його ім'я свідоцтво про право власності на нежилу будівлю в цілому, розташовану по АДРЕСА_1 загальною площею 640,7 кв. м. Під час проведення будівництва адміністративної будівлі ним витрачено грошові кошти в розмірі 988 067 доларів США. Посилаючись на те, що в подальшому Приморська районна адміністрація Одеської міської ради винесла розпорядження від 15 жовтня 2003 року № 2516 «Про внесення змін до розпорядження від 11 серпня 2003 року № 1548 «Про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта - адміністративного будинку по АДРЕСА_1», яким співвласниками адміністративного будинку визнано його та відповідача ОСОБА_8, а також зобов'язано КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» визначити їх ідеальну частку на адміністративну будівлю згідно з договором купівлі-продажу від 29 серпня 2001 року № НОМЕР_4 та договору купівлі-продажу від 04 серпня 2001 року. Розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради «Про затвердження розрахунку ідеальних часток нежитлової адміністративної будівлі по АДРЕСА_1» від 11 листопада 2004 року № 3964 затверджено розрахунок ідеальних часток нежитлової адміністративної будівлі, де позивачу належить 966/1000 частки, а відповідачу - 34/1000 частки нежитлової будівлі. На підставі вказаного розпорядження йому видано свідоцтво про право власності на нежитлову будівлю серії НОМЕР_5 від 25 листопада 2004 року. Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 жовтня 2011 року визнано неправомірним та скасовано розрахунок ідеальних часток в адміністративній будівлі по АДРЕСА_1 від 05 листопада 2004 року № 10081, виконаний КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості», розпорядження Приморської районної адміністрації № 3964 від 11 листопада 2004 року «Про затвердження розрахунку ідеальних часток нежитлової адміністративної будівлі, розташованої по АДРЕСА_1», визнано незаконним свідоцтво про право власності на нежитлову будівлю серії НОМЕР_5 від 25 листопада 2004 року, видане виконавчим комітетом Одеської міської ради ОСОБА_4 на право спільної власності на 966/1000 частин нежитлової будівлі загальною площею 640,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. З метою реалізації розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради «Про внесення змін до розпорядження від 11 серпня 2003 року № 1548 «Про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта - адміністративного будинку по АДРЕСА_1» від 15 жовтня 2003 року № 2516 він звернувся до КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості», яке листом від 05 січня 2012 року № 129-10/9-Г повідомило про відмову у розрахунку ідеальних часток нежитлової адміністративної будівлі, оскільки реєстрація прав власності на спірне нежитлове приміщення скасована. Посилаючись на неможливість реалізації права власності та розпорядження, просив суд визначити його частку та частку відповідачки в спірній адміністративній будівлі. У жовтні 2014 року ОСОБА_10 звернувся до суду із позовом про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності, посилаючись на те, що йому відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності належить нежитлова будівля, розташована за адресою: АДРЕСА_1, на підставі мирової угоди, затвердженої ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 06 липня 2011 року, оскільки він придбав спірний об'єкт нерухомості відповідно до норм чинного законодавства та з моменту набуття ним прав власності на вказану будівлю з липня 2011 року за його особистий рахунок була проведена реконструкція та значне поліпшення будівлі. Згідно з технічним паспортом на громадянський будинок від 06 грудня 2013 року загальна площа нежитлової будівлі збільшилась з 640,7 до 908 кв. м. Посилаючись на висновок судової будівельно-технічної експертизи Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз від 31 березня 2014 року № 955 року, згідно з яким розмір частки ОСОБА_4 в адміністративній будівлі складає 49/50 частини; розмір частки відповідачки ОСОБА_8 - 1/50 частини. При наявних технічних характеристиках адміністративної будівлі, виділити в натурі 49/50 та 1/50 частини у вищевказаній адміністративній будівлі у повному складі приміщень та підсобних приміщень, регламентованих нормативними документами, чинним на території України, технічно неможливо, оскільки провести виділ в натурі 1/50 частини ОСОБА_8 по АДРЕСА_1 не вбачається можливим. Відповідно до даного висновку експертизи вартість 1/50 частини ОСОБА_8 складає 21 044 долари США, проектно-кошторисна документація відповідає обсягу фактично виконаних робіт з будівництва адміністративної будівлі з червня 2001 року по липень 2003 року. Посилаючись на те, що висновком експертизи встановлена неможливість виділення спірної будівлі в натурі, а також зазначивши про намір внести кошти за вартість 1/50 частини спірного приміщення на депозитний рахунок суду, просив суд на підставі ст. 365 ЦК України припинити право власності ОСОБА_8 на 1/50 частини адміністративної будівлі АДРЕСА_1; визнати за ним право власності на нежитлову будівлю за вказаною адресою, загальною площею 908 кв. м та видати ОСОБА_8 з депозитного рахунку ТУ ДСА в Одеській області грошові кошти у розмірі 21 044 долари США, які складають варість 1/50 частини приміщення. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25 грудня 2014 року позов ОСОБА_4 - задоволено частково. Ухвалено визначити ОСОБА_4.(ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) 49/50 частин в адміністративній будівлі загальною площею 640,7 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. В решті позовних вимог відмовлено. Позов ОСОБА_10 - задоволено. Припинено право власності ОСОБА_8 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2) на 1/50 частин нежитлової будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_10 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_3) право власності на нежитлову будівлю, загальною площею 908,0 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Видано ОСОБА_8 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2) з депозитного рахунку Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області (код ЄДПРОУ: 26302945, МФО 8280011) грошові кошти в розмірі 21 044 долари США, що еквівалентно станом на 12 грудня 2014 року 330 601 гривням 24 копійкам (вартість 1/50 частин нежитлової будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_8.). Рішенням апеляційного суду Одеської області від АДРЕСА_2 липня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_8, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: комунального підприємства «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості», ОСОБА_9, Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору: ОСОБА_10 про визначення часток, яким ОСОБА_4 визначено 49/50 частин в адміністративній будівлі загальною площею 640,7 кв. м, розташованої за адресою АДРЕСА_1, скасовано та у задоволенні цієї частини позовних вимог відмовлено. Позов третьої особи ОСОБА_10, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору до ОСОБА_8, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 та ОСОБА_9 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності залишено без задоволення. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Заслухавши суддю-доповідача, позивача, представника відповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_4 та задоволення позову ОСОБА_10, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач фактично не набула право власності на частину спірної адміністративної будівлі, оскільки не зареєструвала право власності у встановленому законом порядку, а свідоцтво про право власності на нежилу будівлю від 24 жовтня 2003 року, що видане виконавчим комітетом Одеської міської ради на ј частини адміністративної будівлі, скасовано на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 грудня 2005 року. Крім того, врахував рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 жовтня 2011 року, яким встановлено, що ОСОБА_9 не доведено фінансування будівництва адміністративної будівлі по АДРЕСА_1 у розмірі 265 605 доларів США, а ОСОБА_8 не надано належних доказів, що її внесок у будівництво спірної будівлі складає Ѕ її частини та з урахуванням висновку судової будівельно-технічної експертизи Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз від 31 березня 2014 № 955 року, згідно з яким розмір частки ОСОБА_4 в адміністративній будівлі складає 49/50 частини; розмір частки відповідачки ОСОБА_8 - 1/50 частини. Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_8 за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: комунального підприємства «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості», ОСОБА_9, Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору: ОСОБА_10, про визначення часток, яким ОСОБА_4 визначено 49/50 частини в спірній адміністративній будівлі загальною площею 640,7 кв. м, та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні цієї частини позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що при проведенні судової будівельно-технічної експертизи не було враховано розпорядження Приморської районної адміністрації від 15 жовтня 2003 року № 2516 «Про внесення змін до розпорядження № 1548 від 11 серпня 2003 року «Про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта - адміністративного будинку по АДРЕСА_1», а також угоду від 02 липня 2003 року, укладену між ОСОБА_4, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 щодо будівництва та оформлення прав власності на спірний об'єкт будівництва. Дійшовши висновку, що розпорядження Приморської районної адміністрації від 15 жовтня 2003 року № 2516 та угода від 02 липня 2003 року є підтвердженням того, що ОСОБА_9 вкладено власні грошові кошти в будівництво адміністративної будівлі, та того, що між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 існувала домовленість щодо оформлення права власності на спірну будівлю в рівних долях, апеляційний суд вважав висновки експертизи неповними та такими, що не відповідають обставинам справи. Проте з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна. За вимогами ст. ст. 213, 214,316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні правовідносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. Указаних вимог апеляційний судом не дотримано. Як вбачається з матеріалів справи, підставою для звернення до суду з позовом про визначення часток позивача та відповідача в спірній адміністративній будівлі стало скасування розпорядження Приморської районної адміністрації від 11 листопада 2004 року № 3964 «Про затвердження розрахунку ідеальних часток нежитлової адміністративної будівлі, розташованої по АДРЕСА_1», визнання незаконним свідоцтва про право власності на нежитлову будівлю серії НОМЕР_5 від 25 листопада 2004 року, виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради ОСОБА_4 на право спільної власності на 966/1000 частини нежитлової будівлі загальною площею 640,7 кв. м на підставі рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 жовтня 2011 року. Як встановлено вказаним судовим рішенням, 02 липня 2003 року між ОСОБА_4, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 була укладена угода по будівництву об'єкта нерухомості по АДРЕСА_1, відповідно до умов якої ОСОБА_9 фінансує будівництво спірної будівлі в розмірі 265 605 доларів США, а ОСОБА_4 вкладає власні кошти, яких не вистачає для закінчення будівництва. Введення в експлуатацію та отримання права власності на об'єкт нерухомості здійснюються і оформляються в рівних частках на ОСОБА_4 та ОСОБА_8 при особистій участі кожного. Також установлено, що ОСОБА_9 не довела, що на виконання угоди від 02 липня 2003 року вона профінансувала будівництво адміністративної споруди по АДРЕСА_1 в розмірі 265 605 доларів США. Крім того, рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 26 червня 2007 року встановлено, що угода від 02 липня 2003 року свідчить лише про досягнуту в момент її укладення домовленість між сторонами щодо умов фінансування будівництва спірної будівлі та оформлення права власності на неї, однак вона не містить доказів її виконання, а тому відсутні підстави для визнання за ОСОБА_9 права власності на ј частини нежитлової будівлі. Вказані обставини не підлягають доказуванню відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України. З урахуванням викладеного висновок апеляційного суду про те, що розпорядження Приморської районної адміністрації від 15 жовтня 2003 року № 2516 та угода від 02 липня 2003 року є підтвердженням внесення ОСОБА_9 власних грошових коштів в будівництво адміністративної будівлі по АДРЕСА_1, є помилковим. Поряд з цим, рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 жовтня 2011 року встановлено, що ОСОБА_8 не надала належних доказів на підтвердження, що договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 29 серпня 2001 року є частково недійсним в частині покупця, що її внесок в будівництво нежитлової будівлі згідно з угодою від 02 липня 2003 року становить Ѕ її частини, що залишилось поза увагою апеляційного суду, який помилково зазначив, що при визначенні часток у спірній будівлі необхідно враховувати домовленість за угодою від 02 липня 2003 року щодо оформлення права власності на спірну будівлю між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 в рівних частках. З метою визначення частки ОСОБА_4 та ОСОБА_8 в спірній адміністративній будівлі загальною площею 640,7 кв. м ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2013 року у справі призначено судову будівельно-технічну експертизу. Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз від 31 березня 2014 року № 955 розмір частки ОСОБА_4 в адміністративній будівлі, загальною площею 640,7 кв. м, розташованій по АДРЕСА_2, враховуючи те, що ОСОБА_4 був співвласником квартири АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 04 серпня 2001 року і власником квартири № 12 згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна № НОМЕР_4 від 29 серпня 2001 року, зареєстрованого на Одеській універсальній товарній біржі «Центр», а також, що ним було витрачено для будівництва адміністравної будівлі по АДРЕСА_1 988 067 доларів США, що становить гривневий еквівалент на час розгляду справи у розмірі 7 904 536 гривень, складає 49/50 частини. Розмір частки ОСОБА_8 в адміністративній будівлі, загальною площею 640,7 кв.м, враховуючи, що вона була співвласником квартири АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 04 серпня 2001 року, складає 1/50 частини. Провести виділ в натурі 1/50 частини ОСОБА_8, а також розподіл між сторонами ОСОБА_8 та ОСОБА_4 згідно їх часток в праві власності в громадській будівлі загальною площею 908,0 кв.м по АДРЕСА_1 не виявляється можливим. Досліджувана будівля неподільна. Розмір грошової компенсації, який відповідає 1/50 частини ОСОБА_8 складає 21 044 долари США. Відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, не є правом, що самостійно реалізується особою, яка бажає виділу, а має здійснюватись на підставі укладеного між усіма співвласниками договору. Такий висновок випливає з норми ч. 1 ст. 358 ЦК України, яка чітко встановлює засади здійснення права спільної часткової власності за згодою співвласників. І лише у разі виникнення між співвласниками спору справа про виділ вирішується судом. Визначальним для виділу частки майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників (правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові від 03 квітня 2013 року, справа (№ 6-12цс13). Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 365 ЦК України право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Вказана правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року (справа № 6-68цс14). Відповідно до ч. 2 ст. 365 ЦК України для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених п. п. 1 - 3 ч. 1 ст. 365 ЦК України, за умови попереднього внесення вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Вказана правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 15 травня 2013 року (справа № 6-37цс13). Крім того, як зазначено у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Андрій Руденко проти України» від 21 грудня 2010 року, яке набуло статусу остаточного 21 березня 2011 року, відповідно до ч. 2 ст. 365 ЦК України протилежна сторона повинна завчасно внести вартість частки заявника у квартирі на депозитний рахунок суду першої інстанції. Це було і залишається передумовою винесення судом рішення про припинення права на частку у спільному майні. Залишаючи без задоволення позов ОСОБА_10 про припинення права ОСОБА_8 на частку у спільному майні та визнання за ним права власності, апеляційний суд виходив з того, що такі вимоги відповідають умовам ухвали Київського районного суду м. Одеси від 06 липня 2011 року, відповідно до якої за ОСОБА_10 визнано право власності на нежилу будівлю, загальною площею 640,7 кв. м по АДРЕСА_1, яка на час розгляду справи в апеляційному суді є скасованою. Такий висновок є помилковим, оскільки на час розгляду справи в апеляційному суді ухвала Київського районного суду м. Одеси від 27 грудня 2013 року, якою скасовано ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 06 липня 2011 року про визнання мирової угоди, скасована ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 липня 2014 року, у зв'язку з порушенням положень ст. ст. 10, 362, 364-1 ЦПК України. На час звернення ОСОБА_4 у березні 2012 року з позовом до суду, ОСОБА_10 був власником нежитлової будівлі, загальною площею 640,7 кв. м по АДРЕСА_1 площа якої внаслідок реконструкції збільшена з 640,7 до 908 кв.м. Таким чином, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_4 та задоволення позову ОСОБА_10, а апеляційний суд, перевіряючи в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції, на порушення вимог чинного процесуального та матеріального законодавства України дійшов помилкового висновку про необхідність скасування законного й обґрунтованого судового рішення. За таких обставин рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст. 339 ЦПК України, із залишенням в силі рішення суду першої інстанції. Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити. Рішення апеляційного суду Одеської області від АДРЕСА_2 липня 2015 року скасувати, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 грудня 2014 року залишити в силі. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий П.О. Гвоздик Судді: О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко В.І. Мартинюк