Справа № 350/351/16-ц
Номер провадження 2/350/317/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2016 року смт.Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

в складі :

головуючого судді Бейка А.М.

секретяря ОСОБА_1

адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Рожнятів цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні заїздом, знесення самовільно встановленої огорожі та відшкодування моральної шкоди, суд -

в с т а н о в и в :

у своїй позовній заяві позивачка ОСОБА_3 просить суд постановити рішення, яким зобов'язати відповідача ОСОБА_4 не чинити їй перешкод у користуванні заїздом до земельної ділянки площею 0.15 га в с.Сваричів по вул.1 Травня, Рожнятівського району, демонтувати самовільно встановлену огорожу з деревяного штахетника по всій ширині заїзду та стягнути 10000 грн. моральної шкоди. Покласти на відповідача всі судові витрати та витрати по оформленню позову до суду.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала у повному обємі та пояснила суду, що відповідач ОСОБА_4 є її сусідом. У 2004 році була досягнута домовленість і закріплена актом Сваричіваської сільської ради про те, що вона, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 відпустили частину своїх земельних ділянок ОСОБА_4 для облаштування окремого заїзду до його господарства. У свою чергу відповідач ОСОБА_4 дає дорогу на город через своє подвіря їй та ОСОБА_7 Однак з кінця 2014 року відповідач ОСОБА_4 почав чинити їй перешкоди у користуванні заїздом до земельної ділянки, встановивши штахетник замість воріт, унеможлививши таким чином прохід та проїзд. З приводу цього вона неодноразово зверталася в Сваричівську сільську раду, на місце виходила комісія Сваричівської сільської ради, яка склала відповідний акт та вказала на неправомірні дії відповідача. Просить суд позов задоволити у повному обємі.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, однак підтвердив той факт, що дійсно в 2000 роках була досягнута та виконана в натурі домовленість між ним, позивачкою й іншими сусідами по заїзду до земельної ділянки позивачки через його подвіря. Також не заперечив проти того, що він встановив деревяну огорожу замість воріт на заїзді. Також зазначив, що з часом сам усуне перешкоди для позивачки в користуванні заїздом, однак коли саме ще не знає.

Суд, заслухавши пояснення позивачки, адвоката ОСОБА_2, відповідача, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази вважає, що позов слід задоволити частково виходячи з наступного.

Копіями листа Сваричівської сільської ради від 24.12.2014 року №642/02-27, акту Сваричівської сільської ради від 16.04.2015 року, проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки/а.с.6, 8-22/ підтверджено, що відповідач ОСОБА_4 чинить перешкоди позивачці в користуванні заїздом.

Копією акту Сваричівської сільської ради від 16.05.2004 року та план схеми до нього/а.с.7, 38/ підтверджено, що між позивачкою, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 було досягнуто, закріплено письмово й у натурі домовленість з відповідачем по спірному заїзду.

На підставі ж ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав.

У відповідності до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.83 ЗК України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані обєкти комунальної власності.

До земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).

У відповідності до ч.1 ст.103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей.

Власники та землекористувачі земельних ділянок зобовязані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням.

Відповідачка вказаних приписів Закону про зміст добросусідства не виконує, і встановивши огорожу з деревяного штахетника на громадській дорозі, що слугує заїздом до моєї земельної ділянки, унеможливлює безперешкодний заїзд до неї.

Згідно ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування збитків.

Згідно вимог ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ст.201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім'я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Відповідно до ст.297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі; гідність та честь фізичної особи є недоторканними.

Частиною 1 ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Оскільки обставини, на які посилається позивачка ОСОБА_3 як на підставу для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди, зокрема щодо заподіяння їй моральної шкоди, протиправності дій відповідача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, то відповідно не підлягають до задоволення й похідні від них вимоги про стягнення моральної шкоди.

Вищенаведеними як письмові докази так і поясненнями сторін дають суду підстави прийти до переконання, що позовні вимоги позивачки знайшли своє часткове підтвердження в судовому засіданні.

У звязку з цим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки підставні й належними до часткового задоволення.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст.88 ЦПК України.

На підставі ст.ст.12, 83, 103, 158 ЗК України та керуючись ст.ст.10, 11, 88, 209, 214, 215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, суд -

р і ш и в :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні заїздом, знесення самовільно встановленої огорожі та відшкодування моральної шкоди задоволити частково.

Зобовязати ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_3 в користуванні заїздом до земельної ділянки в с.Сваричів по вул.1 Травня, Рожнятівського району та демонтувати самовільно встановлену огорожу з деревяного штахетника по всій ширині заїзду.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 551,20 грн. судових витрат по справі.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду ОСОБА_6 - Франківської області через Рожнятівський районний суд протягом десяти днів з часу його проголошення, а особами, які не були присутніми у судовому засіданні, у той же строк з часу отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.М.Бейко