АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Владичан А. І.

суддів: Височанської Н.К., Лисака І.Н.

секретар: Шерівська Ю.А.

з участю сторін: позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Хряцьківського навчально-виховного комплексу Хряцьківської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області про визнання незаконним наказу про відсторонення від посади та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1, інтереси якого представляє ОСОБА_2 на рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 10 лютого 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання незаконним наказу про відсторонення від посади та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що з 01 листопада 2007 року він знаходиться у трудових відносинах з Хряцьківським навчально-виховним комплексом Хряцьківської сільської ради, на підставі наказу від 31.10.2007 року. Згідно наказів № 40-к та № 237 від 29.11.2013 року, його було звільнено із займаної посади, а наказом № 8-к від 05 лютого 2014 року його було поновлено на роботу. Наказом № 40 від 05 лютого 2014 року його було відсторонено від роботи з 06 лютого 2014 року без збереження заробітної плати і запропоновано у строк до 14 березня 2014 року пройти спеціальне навчання для операторів електрокотельні, інструктаж і перевірку знань з охорони праці, електробезпеки (з підтвердженням групи електробезпеки) і протипожежної безпеки.

_____________________________________________________________________________

№ 22ц/794/503/2016 р. Головуючий у І інстанції:Акостакіоає О.Т.

Категорія: 53 Суддя-доповідач: ОСОБА_4

Із зазначеним наказом ознайомленний не був. Вважає наказ про відсторонення його від роботи незаконним, а відсторонення без збереження заробітної плати - безпідставним та таким, що не відповідає чинному законодавству у сфері праці.

З листа №84 від 28.05.2015 року Чернівецького обласного навчально-курсового комбінату вбачається, що Хряцьківський навчально-виховний комплекс Хряцьківської сільської ради про проведення його навчання до Курсового комбінату не звертався, відповідні договори не укладалися, оплату навчання відповідач не проводив, тому відсторонення його від посади є незаконним, оскільки він не пройшов навчання саме з вини роботодавця, і вимушені прогули сталися не з його вини.

Крім того, з наказом №224 від 18.11.2013 року про проведення навчання і перевірки знань з електробезпеки операторів електроопалення, він ознайомлений не був, тому і не міг знати про такі навчання.

Відсторонення його від роботи оформлено тільки наказом за підписом керівника Хряцьківського НВК на підставі доповідної записки заступника директора з господарської діяльності, що порушення трудового законодавства.

Просив суд визнати наказ № 40 від 05.02.2014 року про його відсторонення від роботи на посаді електрика оператора електрокотельні Хряцьківського навчально-виховного комплексу з 06 лютого 2014 року незаконним та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 06 лютого 2014 року по день ухвалення рішення у справі.

Рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 10 лютого 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Хряцьківського навчально-виховного комплексу на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу через незаконне відсторонення від роботи за період з 06 лютого 2014 року по 25 лютого 2015 року включно в розмірі 19439 гривень 28 копійок з відрахуванням прибуткового податку та всіх обовязкових платежів. Вирішено питання судових витрат. В решті вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області є незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, обставини які суд вважав встановленими не є доведеними.

Просив змінити рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 10.02.2016 року та ухвалити нове рішення яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, а саме визнати незаконним наказ про відсторонення його від посади, та сягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 26 лютого 2015 року по день ухвалення рішення.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Ст. 213 ЦПК встановлено те, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно із законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд першої інстанції правомірно виходив з їх доведеності та обґрунтованості з огляду на таке.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач ОСОБА_1 на підставі наказу № 50-к Хряцьківського НВК від 04 червня 2010 року був прийнятий на роботу на посаду оператора електроколельні (круглорічно) на постійній основі, що підтверджується копією відповідного наказу. Згідно наказу Хряцьквського НВК № 40-к від 29.11.2013 року позивача було звільнено з роботи, а рішенням Герцаївського районного суду від 04 лютого 2014 року, зазначений наказ скасовано та позивача поновлено на роботу ( а.с.15), на підставі цього рішення суду відповідачем 05 лютого 2014 року був виданий наказ№ 8-к про поновлення на роботі. Того самого дня відповідачем видано наказ № 40 про відсторонення позивача від роботи з 06 лютого 2014 року без збереження заробітної плати й запропоновано останньому пройти спеціальне навчання для операторів електрокотельні, інструктаж і перевірку знань з охорони праці,енергобезпеки й протипожежної безпеки.

Згідно ст. 18 Закону України «Про охорону праці» працівники під час прийняття на роботу і в процесі роботи повинні проходити за рахунок роботодавця інструктаж, навчання з питання охорони праці, з надання першої медичної допомоги потерпілим від нещасних випадків і правил поведінки у разі виникнення аварії. Працівники, зайняті на роботах з підвищеною небезпекою або там, де є потреба у професійному доборі, повинні щороку проходити за рахунок роботодавця спеціальне навчання і перевірку знань відповідних нормативно-правових актів з охорони праці. Перелік робіт з підвищеною небезпекою затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони праці. Порядок проведення навчання та перевірки знань посадових осіб з питань охорони праці визначається типовим положенням, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони праці. Не допускаються до роботи працівники, у тому числі посадові особи, які не пройшли навчання, інструктаж і перевірку знань з охороні праці.

Відповідно до ст. 46 КЗпП України підлягають відстороненню від роботи працівники, які ухиляються від навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної безпеки. Такий захід може бути застосований не тільки до працівників, зайнятих на роботах з підвищеною небезпекою або там, де необхідний професійний добір, а й інших працівників, які ухиляються від інструктажу, навчання і перевірки знань з питань охорони праці.

Суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що під час видачі наказу про відсторонення від роботи 05.02.2014 року власник не мав достатньо на то правових підстав, оскільки не можна розцінити відсутність позивача на навчанні та інструктажу 25.11.2013 року як ухилення останнього від такого навчання чи перевірки знань.

Згідно ст.ст. 13, 18 Закону України «Про охорону праці» (в редакції чинній на час виникнення правовідносин) роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Працівники під час прийняття на роботу і в процесі роботи повинні проходити за рахунок роботодавця інструктаж, навчання з питань охорони праці, з надання першої медичної допомоги потерпілим від нещасних випадків і правил поведінки у разі виникнення аварії.

Судом першої інстанції правомірно зазначено, що згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у пункті 10 постанови № 13 від 24 грудня 1999 року Про практику застосування судами законодавства про оплату праці, якщо буде встановлено, що на порушення ст. 46 КЗпП України роботодавець із власної ініціативи без законних підстав відсторонив працівника від роботи із зупиненням виплати заробітної плати, суд має задовольнити позов останнього про стягнення у зв'язку з цим середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу (ст. 235 КЗпП України).

Згідно ч.1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

У відповідності до ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нежчеоплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до вимог розділу 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, середній заробіток визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарних місяці роботи, що передували події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Крім того, положеннями розділу III наведеного Порядку передбачені види виплат, які підлягають урахуванню і які не підлягають урахуванню при обчисленні середнього заробітку як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу.

Відповідно п.6 (абз.5) Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про застосування судами законодавства про оплату праці» задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Дослідивши матеріали справи колегією суддів встановлено, що згідно довідки про доходи (т.1 а.с.20) та табелів розрахунку робочого часу ОСОБА_1 відпрацював повних 2 місяці, що передували його відстороненню від роботи в жовтні та листопаді 2013 року. У жовтні 2013 року він відпрацював 200 годин, а у листопаді 2013 року 168 годин, а всього 368 годин. Його заробітна плата за вказані місяці складає 2817 гривень 49 копійок (10.2013р.- 1387,56 грн.; 11.2013р. 1429,93 грн.). Середньогодинна заробітна плата позивача складає 7 гривень 66 копійок (2817,49:368). Робочий час за період з 06.02.2014 року по 06.02.2015 року складає 1986 годин, таким чином, його втрачений заробіток складає суму 15212 гривень 76 копійок (7,66 х 1986).

Судом першої інстанції визначений середній заробіток за час вимушеного прогулу, який підлягає виплаті в розмірі 19439 гривень 28 копійок, а оскільки відповідачем рішення суду в апеляційному порядку не оскаржувалось, допущена помилка суду першої інстанції стосовно порядку визначення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, на вказане рішення не впливає, а тому рішення суду зміні або скасуванню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. Рішення суду ухвалено відповідно до норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги не має.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, інтереси якого представляє ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 10 лютого 2016 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: