28.10.2016 227/3555/16-ц
25 жовтня 2016 року м.Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Здоровиці О.В.,
при секретарі Сисенко Ю.В.
позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні, заочно, в залі суду м.Добропілля цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю,-
Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування свого позову позивач вказала, що їй відповідно до договору купівлі-продажу частки квартири від 09 вересня 2015 року, посвідченого нотаріально, та свідоцтва про право власності на житло від 28 березня 2006 року належить на праві приватної власності квартира, що розташована за адресою: м.Добропілля, вул.І.Франка, 29/4. У вказаній квартирі було зареєстроване місце проживання попереднього власника частки квартири її сина ОСОБА_2 Після оформлення договору купівлі-продажу він не зняв з реєстрації своє місце проживання попри прохання позивача. В теперішній час позивач вимушена сплачувати комунальні послуги з врахуванням того, що у квартирі прописаний відповідач, хоча фактично в ній не проживає, що завдає їй зайвих витрат та негативно відбивається на її матеріальному становищі, крім того, вона не може визначити юридичну долю квартири, оскільки вона обтяжена правом проживання відповідача. Зазначила, що відповідач не проживає у квартирі вже понад 10 років. Тому позивач на підставі ст.ст. 391, 405 ЦК України, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: м. Добропілля, вул.Івана Франка, 29/4.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був письмово належним чином повідомлений, про що в матеріалах справи маються поштові повідомлення. Причину своєї неявки суду не повідомив.
Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлений ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечував.
Свідкок ОСОБА_3 в судовому засідлані пояснила, що вона є сусідкою позивачки і їй відомо, що відповідач, ОСОБА_2, є сином позивачки, він виїхав до Росії і не мешкає за адресою м. Добропілля, вул.Івана Франка, 29/4 вже біля 10 років.
Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що позивач є її рідною тіткою і їй відомо, що син позивачки не мешкає за адресою м.Добропілля, вул.Івана Франка, 29/4 більше 10 років.
Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.
Згідно свідоцтва про право власності на житло від 28.03.2006 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 10872815 від 07.06.2006 року квартира за адресою м.Добропілля, вул.Івана Франка, 29/4 дійсно належить на праві приватної спільної власності сторонам ОСОБА_2 ? частина та ОСОБА_1 ? частини.
Згідно копії договору купівлі-продажу частки квартири від 09.09.2015 року, який зареєстрований приватним нотаріусом Добропільського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_5 в реєстрі за №1772, ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 купила в особисту приватну власність ? ідеальну частку квартири номер 4, яка знаходиться в будинку номер 29, по вулиці Фрунзе в місті Добропіллі, Донецької області. (а.с.11-12).
З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 43539144 від 09.09.2015 року вбачається, що на підставі договору купівлі-продажу №1772 від 09.09.2015 року за формою приватної власності 1/2 квартира за адресою Донецька обл., м.Добропілля, вул. Фрунзе, 29/4 належить ОСОБА_1 (а.с.13-14), з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 46753762 від 02.11.2015 року вбачається, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28.03.2006 року за формою приватної власності 1/2 квартири за зазначеною адресою також належить ОСОБА_1 (а.с.15-16).
На підставі наведено суд встановив, що квартира розташована за зазначеною адресою належить на праві приватної власності позивачу.
З позовної заяви вбачається, що відповідач, ОСОБА_2, є сином позивачки.
Місце проживання відповідача ОСОБА_2, як члена сімї ОСОБА_1 з 22.04.1994 року зареєстровано за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується домовою книгою для прописки громадян, які мешкають за адресою вул. І. Франка, 29/4 (а.с.20-22), довідкою ОСББ «ВИМПЕЛ» від 06.09.2016 року №99 (а.с.7), повідомленням виконавчого комітету Добропільської міської ради №05/2813-10/02 від 26.09.2016 року, з якого вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований за вказаною адресою з 22.04.1994 року (а.с.25).
Крім того, ОСОБА_2 є громадянином ОСОБА_6 Федерації, є зареєстрований за адресою: Ямало-Ненецький автономний округ, ОСОБА_6 Федерації, місто Салехард, вулиця Ямальська, 19/1, що підтверджується договором купівлі-продажу частки квартири від 09.09.2015 року №1772 (а.с.11).
З позовної заяви, з пояснень свідків у судовому засіданні встановлено, що відповідач, ОСОБА_2 не мешкає в квартирі за адресою м.Добропілля, вул. І. Франка, 29/4 більше десяти років без поважних причин, квартирою не користується, не виконує обовязків наймача, повязані з утриманням, оплатою комунальних послуг.
Відсутність відповідача за вказаною адресою підтверджуються довідкою ОСББ «ВИМПЕЛ» №99 від 06.09.2016 року, з якої вбачається, що ОСОБА_7 в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований, але не проживає з 2006 року по теперішній час (а.с.7).
За правилами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає, заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Частиною 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод пред'явивши одну із таких вимог: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
Вказана норма також передбачена п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».
Пунктом 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», передбачено, що застосовуючи положення ст. 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння.
Таким чином, керуючись чинними нормами наведеного закону, суд дійшов висновку, що підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є наявність підтвердженого факту того, що особа без поважних причин відсутня у відповідному житлі понад один рік.
Відповідно до п.72 Правових позицій щодо розгляду судами окремих категорій судових справ (Житлове право), які викладені в листі Верховного Суду України від 26.05.2001 року, тимчасова відсутність члена сім'ї (в тому числі колишнього) власника жилого будинку чи квартири не позбавляє його права користування жилим приміщенням. Він втрачає це право тільки в разі вибуття на інше постійне місце проживання і припинення внаслідок цього сімейних стосунків із власником.
Враховуючи викладене, а також те, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 понад десять років без поважних причин не мешкає за адресою м. Добропілля, вул. І.Франка, 29/4, оскільки вибув на інше постійне місце проживання, суд вважає, що останній втратив право користування жилим приміщенням за вказаною адресою на підставі ст. 405 ЦК України.
Керуючись ст.391, 405 ЦК України, ст. ст. 213-215, 224 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю задовольнити.
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Донецька обл.. м.Добропілля, вул. Івана Франка, 29/4.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку в загальному порядку У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Копію рішення направити відповідачу, для відома.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошенні 25.10.2016 року. З повним текстом рішення сторони можуть бути ознайомлені 28.10.2016 року.

Надруковано в нарадчій кімнаті у одному примірнику.

Головуючий суддя О.В. Здоровиця