Ухвала

іменем україни

26 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Мазур Л.М., НагорнякаВ.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до акціонерного комерційного банку «Європейський» про визнання кредитного договору, додаткового договору та договору іпотеки недійсними, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 08 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 14 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до акціонерного комерційного банку «Європейський» (далі - АКБ «Європейський») про визнання кредитного договору, додаткового договору та договору іпотеки недійсними.

На обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що 22 січня 2008 року між нею та АКБ «Європейський» було укладено договір № К/005/2009, відповідно до умов якого ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі 36 000 дол. США, з виплатою 15 % річних, строком до 21 січня 2018 року.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами укладено договір іпотеки, відповідно до якого вона надала в іпотеку квартиру АДРЕСА_1. Також, 10 листопада 2008 між нею та банком було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору за якою процентна ставка збільшена до 19 % річних.

Вважала, що вказані договори укладені з порушенням вимог Закону України «Про захист прав споживачів» та Постанови Національного Банку України від 10 липня 2007 № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупність вартість кредиту», а саме без проведення відповідної переддоговірної роботи з нею, банк не надав їй повну інформацію про кредитні умови, про порядок нарахування та розмір відсотків, орієнтовну сукупну вартість, кредиту, не сповістив про переваги та недоліки пропонованих схем кредитування і не попередив про валютні ризики, не встановив графік платежів, тим самим навмисно ввів її в оману.

Враховуючи наведене, позивачка просила визнати кредитний договір, додатковий договір та договір іпотеки недійсними.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 08 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 14 вересня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, дійшов правильного та обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позивач ОСОБА_4 під час укладення кредитного договору була ознайомлена з усіма його умовами, в тому числі з інформацією про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту, у тому числі, процентної ставки, вартості усіх супутніх послуг та інших фінансових зобов'язань споживача, пов'язаних з отриманням, обслуговуванням та погашенням кредиту.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, отже, судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 08 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 14 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

Л.М.Мазур

В.А.Нагорняк