Справа № 460/2135/15-ц
Провадження №2/460/298/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2016 року

Яворівський районний суд Львівської області

в складі головуючого судді: Гоцко В.І.,

при секретарі: Охримчук І.С.,

з участю позича: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Яворові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розподіл спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1, звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про розподіл спільного майна подружжя покликаючись на те, що 07 вересня 1996 року, вона уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований у Шклівській селищній раді Яворівського району Львівської області.

Від спільного подружнього життя у них народилося двоє дітей: дочка - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Спільне подружнє життя у них не склалося через відсутність взаємопорозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини і обов»язки. Протягом останніх років відповідач почав зловживати алкогольними напоями, влаштовува вдома скандали, в присутності неповнолітніх дітей ображав її непристойними словами, наносив побої. Таке зневажливе відношення до неї зі сторони відповідача, змусило її з дітьми піти з їхньої квартири. При цьому відповідач заявив, що вона не отримає ніякого майна, ні половину спільного, ні особистого. Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 18 травня 2015 року, шлюб між ними було розірвано.

За час подружнього життя, вони придбали майно, а саме: трьохкімнатну квартиру, яка знаходиться в АДРЕСА_1, загальною площею 80.0 кв.м, гаражний бокс НОМЕР_1 за тією ж адресою.

Крім цього, рішенням сесії Шклівської селищної ради Яворівського району Львівської області №439 від 17 травня 2011 року, відповідачу ОСОБА_4 було надано дозвіл на вироблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки НОМЕР_2 у власність, загальною площею 0,1200 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2.

Також ними було придбано автотранспортний засіб, яким користується відповідач ОСОБА_4

Згідно із ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми. хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 70 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Просить суд постановити рішення про розподіл між нею та відповідачем ОСОБА_4 спільного майна, визнавши за нею право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1, просить визнати за нею право власності на 1/2 частку гаражного боксу НОМЕР_1 по АДРЕСА_1, просить визнати за нею право власності на 1/2 частку рухомого майна - автотранспортного засобу, яким користується відповідач ОСОБА_4, а також просить визнати за нею право власності на 1/2 частку земельної ділянки, яка розташована по АДРЕСА_2, в рахунок розподілу спільного майна подружжя.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала свої вимоги, дала пояснення аналогічні викладеним в заяві, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні теж підтримав позовні вимоги ОСОБА_1, додатково пояснивши при цьому, що відповідно до вимог закону, у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, а тому просить розділити майно колишнього подружжя порівну.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_3, в судовому засіданні, не зважаючи на часткове визнання вимог позивача, вважає вимоги позивача ОСОБА_1 незаконними, безпідставними та необґрунтованими, так як спірна квартира, хоч і була отримана відповідачем під час перебування у шлюбі з позивачем, але внаслідок приватизації квартири, є особистою власністю відповідача, не є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя і не підлягає поділу. Не підлягає розподілу гаражний бокс та земельна ділянка, оскільки правовстановлюючі документи на право власності на гаражний бокс і земельну ділянку не видавалися і поділу підлягати не можуть. Автомобіль марки «Форд-Скорпіо», 1988 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 належить ОСОБА_7, яким відповідач ОСОБА_4 користувався по довіреності, термін дії якої вже закінчився, а тому названий транспортний засіб є приватною власністю іншої особи і поділу між колищнім подружжям теж не підлягає. Просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, показання свідків в судовому засіданні, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити частково, з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено документально, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4, зареєстрували шлюб 07 вересня 1996 року, про що у виконавчому комітеті Шклівської селищної ради Яворівського району Львівської області, було зроблено відповідний актовий запис за №21.

Від спільного подружнього життя сторони мають двоє дітей: дочку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

З копії Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07 лютого 2007 року вбачається, що ОСОБА_4 на праві приватної власності, в цілому, належить квартира АДРЕСА_1, загальною площею 80.0 кв.м., житловою плошею 44.4 кв.м.

Як вбачається з Договору купівлі- продажу гаражного приміщення від 25 вересня 2007 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Балмікс», далі як продавець в особі директора ОСОБА_8 та ОСОБА_4, далі як покупець, уклали цей договір купівлі-продажу гаражного приміщення НОМЕР_1, що знаходиться в АДРЕСА_1, згідно якого, продавець зобов»язується передати у власніть покупцеві гараж по названій адресі за актом приймання-передачі, протягом двох днів, з моменту набрання чинності цього Договору.

Акт прийняття передачі гаражного приміщення НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 підтверджує передачу ТзОВ «Балмікс» та прийняття ОСОБА_4 гаражного приміщення НОМЕР_1, згідно Договору купівлі продажу від 25 вересня 2007 року.

З копії рішення п»ятої сесії шостого скликання Шклівської селищної ради Яворівського району Львівської області №439 від 17 травня 2011 року вбачається, що вирішено надати дозвіл громадянину ОСОБА_4 на вироблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки НОМЕР_2 у власність, загальною площею 0,1200 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2.

Як вбачається з копії довіреності від 07 серпня 2014 року, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживає в АДРЕСА_3 уповноважує ОСОБА_4, який проживає в АДРЕСА_4, бути його представником при вчиненні правочинів щодо розпорядження (продати, обміняти, здати в оренду, позичку, тощо) за ціну та на умовах йому відомих та за умов сплати в обов»язковому порядку суми державного мита, або суми нарахованого податку з доходу, отриманого від продажу, обміну чи передачі в оренду, а також експлуатувати з правом виїзду за кордон належного йому, на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4, виданого Яворівським МРЕВ ДАІ УМВС України у Львівській області 22 листопада 2001 року, легковий автомобіль марки «Форд-Скорпіо», 2,0, 1988 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3. Довіреність видана на один рік і дійсна до 07 серпня 2015 року.

Відповідно до ст.60 Сімейного Кодексу України вважається, що кожна річ, набута за час спільного проживання, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності цих осіб.

Згідно ст.63 Сімейного Кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Також в судовому засіданні встановлено і підтверджено документально, що 18 травня 2015 року, рішенням Яворівського районного суду Львівської області, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, було розірвано.

Крім цього, судом встановлено, що відповідно до виконавчого листа за №460/355/2015-ц, 2/460/620/2015, виданого 16 квітня 2015 року Яворівським районним судом Львівської області, ОСОБА_4 зобов»язаний сплачувати в користь ОСОБА_1 алімента на утримання: дочки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 600 гривень, щомісячно, на кожну дитину, починаючи з 04 лютого 2015 року і до їх повноліття.

Згідно ст.69 Сімейного Кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні дала показання про те, що вона підтримує родинні відносини з сім»єю ОСОБА_1 і по мірі можливості допомагає цій сім»ї у вирішенні їхніх проблем. Зокрема, вона позичала цій сім»ї гроші на ремонтні роботи у новій квартирі та на придбання ОСОБА_4 легкового автомобіля.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні дав показання про те, що він має у власності легковий автомобіль марки «Форд-Скорпіо», 1988 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3. Відповідно до довіреності, його автомобілем користувався його знайомий ОСОБА_4, який жодних коштів йому за це не платив.

Копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Яворівського МРЕВ ДАІ УМВСУ від 22 листопада 2001 року підтверджує, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживає в АДРЕСА_5, є власником легкового автомобіля марки «Форд-Скорпіо», 1988 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3.

Стаття 68 Сімейного Кодексу України передбачає, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте на час шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст.70 Сімейного Кодексу України, у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ст.71 Сімейного Кодексу України, майно, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Оцінюючи докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу, сторони не є більше подружжям і проживають окремо, а тому виникла потреба в розподілі їхнього спільного майна, в тому числі і квартири. Квартира є неподільною річчю, побудована за типовим проектом з розрахунку на одну сім»ю і, враховуючи той факт, що спільне подальше проживання сторін в одному житлі є неможливим, тому за позивачем ОСОБА_1 слід визнати право власності на 1/2 частку спірної квартири АДРЕСА_1, в рахунок розподілу спільного майна подружжя.

Також за ОСОБА_1 слід визнати право власності на 1/2 частку гаражного боксу НОМЕР_1 в по АДРЕСА_1, в рахунок розподілу спільного майна подружжя.

Так як правовстановлюючі документи на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2, загальною площею 0,1200 га, наданої ОСОБА_4 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 відповідачу ОСОБА_4 не видавалися, а автомобіль марки Форд-Скорпіо», 1988 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3, який зареєстрований за ОСОБА_7 є власністю іншої особи, тому в задоволенні цих позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розподіл названого спільного майна подружжя, слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212 ЦПК України, ст.ст.60, 63, 68-71 Сімейного Кодексу України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 задовольнити частково.

Здійснити розподіл спільного майна між ОСОБА_1 до ОСОБА_4 наступним чином.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартиру АДРЕСА_1, в рахунок розподілу спільного майна подружжя.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку гаражного боксу НОМЕР_1 по АДРЕСА_1, в рахунок розподілу спільного майна подружжя.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розподіл спільного майна подружжя, відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга про оскарження рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Львівської області через Яворівський районний суд Львівської області.

Рішення виготовлене в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя: Гоцко В.І.