Справа № 573/1836/16-ц
Номер провадження 2/573/707/16
(повний текст рішення)
27 жовтня 2016 року м. Білопілля
Білопільський районний суд Сумської області в складі:
головуючої судді: Свиргуненко Ю. М.,
з участю секретаря: Федорченко Г. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля заочно цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
19 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що з 2011 року проживала в цивільному шлюбі із ОСОБА_2 у будинку, що належить їй на праві власності, за адресою: АДРЕСА_1. З 13 вересня 2011 року відповідач був зареєстрований за вказаною адресою. З квітня 2016 року та по теперішній час ОСОБА_2 в її будинку не проживає. Добровільного знятись із реєстрації не погоджується, чим порушує її права як власника будинку та позбавляє можливості оформити субсидію на сплату комунальних послуг. Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.
У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала.
Відповідач ОСОБА_2, у судове засідання не з'явився. Повідомлення про вручення поштового відправлення - судової повістки про виклик у судове засідання повернулося без вручення у зв'язку з закінченням терміну зберігання. На підставі абз. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України суд вважає, що відповідач належним чином сповіщений про час, день і місце розгляду справи (а. с. 19).
У відповідності до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач проти заочного вирішення справи не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення.
Заслухавши позивачку ОСОБА_1, свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків.
Частиною 1 статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За приписами ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Статтею ст. 316 ЦК України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Судом встановлено, що на підставі свідоцтва на право на спадщину за заповітом від 01 червня 2011 року, виданого Білопільською районною державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за №914, позивачці на праві власності належить житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 6).
З будинкової книги для прописки громадян вбачається, що з 13 вересня 2011 року у вказаному будинку зареєстрований відповідач (а. с. 7-8).
У відповідності до довідки депутата Білопільської міської ради Костюченка П. П. від 12 вересня 2016 року до складу сім'ї ОСОБА_1 входять: ОСОБА_6 та ОСОБА_7. ОСОБА_2, який зареєстрований у будинку АДРЕСА_1, фактично в ньому не проживає (а. с. 11).
У судовому засіданні позивачка підтвердила, що з лютого 2011 року по квітень поточного року проживала із ОСОБА_2 однією сім'єю, була пов'язана з ним спільним побутом, вела спільне господарство і зареєструвала останнього у своєму будинку у вересні 2011 року як члена сім'ї. З квітня 2016 року вони з відповідачем припинили свої стосунки. Останній забрав свої речі і виїхав у невідомому напрямку.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 і ОСОБА_4 підтвердили, що тривалий сторони в справі проживали однією сім'єю. Однак, з весни цього року вони не бачили відповідача в господарстві позивачки. Чи зберігаються особисті речі ОСОБА_2 в домогосподарстві ОСОБА_1 безумовно стверджувати не можуть.
У відповідності до ст. 3 СК України, ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 був членом сім'ї позивачки ОСОБА_1 У домогосподарстві, що належить останній на праві власності, за адресою: АДРЕСА_1, відповідач не проживає з квітня 2016 року.
Право членів сім'ї власника житла на користування цим житлом регулюється нормами, передбаченими главою 32 ЦК України, зокрема, положеннями ст. 405 ЦК України.
Відповідні роз'яснення містяться в п. 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року.
У відповідності до ст. 150 ЖК України визначено, що громадяни, які мають в приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.
За приписами ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Враховуючи викладене вище, те, що відповідач не проживає у будинку позивачки менший період часу, ніж встановлено законом, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 64, 150, 156 ЖК України, ст. ст. 316, 317, 319, 405 ЦК України, постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року, ст. ст. 4,10, 60, 197, 209, 212, 213, 215, 224-226 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Білопільського районного суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя:

Справа № 573/1836/16-ц

Номер провадження 2/573/707/16

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна і резолютивна частина)

27 жовтня 2016 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Свиргуненко Ю. М.,

з участю секретаря: Федорченко Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля заочно цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Зважаючи на складність справи, для складання повного тексту рішення необхідний тривалий час, а тому суд вирішив проголосити його вступну та резолютивну частину.

Повний текст рішення буде виготовлений протягом п'яти днів з дня проголошення вступної і резолютивної частини рішення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Білопільського районного суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: