Справа № 203/2660/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Маймур Ф.Ф.,

при секретарі Авраменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за поданням головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, погодженого з начальником відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, заінтересовані особи ОСОБА_1, Публічне акціонерне товариство «Банк Форум»,

ВСТАНОВИВ:

06 червня 2016 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся державний виконавець із вищевказаним поданням, в якому просив суд тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 за виконавчим провадженням №46640812. Своє подання державний виконавець мотивував тим, що боржник самостійно у встановлений державним виконавцем строк вимоги виконавчого документу не виконала, на виклики до державного виконавця не зявляється, пошту не отримує, борг стягувачу не повернула навіть частково, натомість декілька разів виїжджала за кордон.

В судове засідання учасники розгляду справи не зявились, про дату, час та місце слухання справи повідомлялись належним чином.

Від заінтересованої особи ОСОБА_1 до суду надійшли письмові заперечення, в яких вона просить суд відмовити у задоволенні подання, посилаючись на недоведеність заявленого факту її ухиляння від виконання зобовязань, покладених на неї рішенням суду, оскільки їй було невідомо про відкриття виконавчого провадження, виконати вимоги виконавчого документу суду, враховуючи суму боргу, вона не має можливості в строки, визначені для добровільного виконання, приймає участь у виконавчому провадженні через свого представника, не заважає проведенню виконавчих дій. (а.с.40-45)

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Так, в судовому засіданні встановлено, що з 25 лютого 2015 року на виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження №46640812 з виконання виконавчого листа Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, виданого 27 березня 2014 року на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2013 року про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості за кредитним договором в розмірі 5153891,2 гривень. Копія постанови державного виконавця 25 лютого 2015 року направлялась ОСОБА_1 як боржнику за виконавчим провадженням, докази отримання відсутні. (а.с.4-11)

08, 19 травня, 26 жовтня 2015 року державним виконавцем складено вимогу в порядку ст.ст.5, 11 Закону України «Про виконавче провадження» про витребування у боржника ОСОБА_1 документів та відомостей щодо виконання рішення суду, на яке видано виконавчого листа, наявного у боржника нерухомого та рухомого майна, на яке може бути звернуте стягнення, про забезпечення державному виконавцеві вільного доступу до належного боржнику нерухомого майна, а також зявитись до державного виконавця у певній день та час з метою надання пояснень за виконавчим провадженням. (а.с.12-13, 15-16, 18-20)

04 червня 2015 року державним виконавцем описано та накладено арешт на належні боржнику нежитлові приміщення, розташовані за адресою вул. Мандриківська, 44 в м. Дніпро, а 13 квітня 2016 року на підставі постанови державного виконавця від 01 липня 2015 року складено звіт №1104.1/16 про оцінку вартості описаного та арештованого майна. (а.с.46-99)

23 грудня 2015 року державним виконавцем направлено вимогу до Державної прикордонної служби України, з відповіді на яку зясовано, що боржник неодноразово у квітні, травні 2015 року, січні, травні 2016 року виїжджала за межі України. (а.с.21-24, 30-32)

Правовідносини щодо обмеження у праві виїзду за межі України врегульовані положеннями Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ЦК України, Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Так, відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Статтею 313 ЦК України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст.6 ч.1 п.5, ст.6 ч.3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобов'язань. У разі виникнення обмежень, передбачених цією статтею, орган, що їх запровадив, повідомляє про них у десятиденний строк з моменту їх запровадження: 1) громадянина України, щодо якого запроваджено відповідні обмеження; 2) органи Державної прикордонної служби України, які здійснюють контроль за дотриманням таких обмежень.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду обовязків в ході виконавчого провадження може свідчити невиконання ним своїх обовязків, передбачених ст.12 ч.6 Закону України «Про виконавче провадження», а саме обовязків: утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Положеннями ст.11 ч.3 п.18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Таке ж право державного виконавця передбачено і нормою ст.377-1 ЦПК України, яка входить до Розділу VI ЦПК України, що регулює процесуальні питання, повязані з виконанням судових рішень у цивільних справах.

Оцінюючи досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності та в контексті наведених вище положень законодавства, суд приходить до висновку, що чинним законодавством передбачена можливість застосування юридичних санкцій до боржника-фізичної особи за виконавчим провадженням у вигляді тимчасового обмеження такого боржника у праві виїзду за межі України не за наявність факту невиконання боржником зобовязань за виконавчим документом, а саме за ухилення від виконання, що передбачає обізнаність боржника із наявністю в нього обовязку виконати певне судове рішення у цивільній справі або рішень інших органів (посадових осіб), які перебувають на примусовому виконанні в державній виконавчій службі, та відсутність обєктивних причин, які позбавляють боржника можливості здійснити таке виконання зобовязання. При цьому, під ухиленням в даному випадку слід розуміти будь-які свідомі діяння (дія/бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання ним відповідного свого обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у боржника є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо), і цьому не заважають будь-які незалежні від боржника обєктивні обставини. Тягар доведення ухиляння боржника покладається на державного виконавця, який звертається до суду із поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Оскільки ж матеріалами подання державного виконавця підтверджуються лише факти існування виконавчого провадження, за яким ОСОБА_1 є боржником, наявність у боржника невиконаного зобовязання за виконавчим документом, опис та арешт певного нерухомого майна боржника, звернення стягнення на яке здійснюється органом ДВС, але не підтверджено факт своєчасного повідомлення боржника про існування виконавчого провадження, отримання боржником вимог та викликів державного виконавця (надані державним виконавцем роздруківки відправлення поштової кореспонденції не дозоляють встановити зміст поштового відправлення та ідентифікувати адресата), не доведено неможливість державного виконавця самостійно отримати ті документи, які він вимагав надати боржника у своїх вимогах, враховуючи розмір заборгованості боржника за виконавчим листом суду, який вочевидь складно погасити в короткі строки, зокрема у визначені державним виконавцем строки для добровільного виконання, а також приймаючи до уваги, що боржник бере участь виконавчому провадженні через свого представника, що складно розцінити як намагання боржника ухилитись від участі у виконавчому провадженні та створити перешкоди для здійснення такого виконавчого провадження, суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав вважати доведеним саме факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням. Крім того, державним виконавцем не надано доказів необхідності застосування у відношенні ОСОБА_1 обмеження у праві виїзду за межі України, зокрема, доказів того, що боржник має намір виїзду на постійне місце проживання до іншої країни, а обмеження такого боржника у праві виїзду за межі України сприятиме виконанню нею свого зобовязання. На підставі викладеного суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність подання державного виконавця, що зумовлює відмову в його задоволені.

На підставі викладеного та керуючись ст.33 Конституції України, ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ст.313 ЦК України, ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст.ст.11, 12 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.208-210, 377-1 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, погодженого з начальником відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, заінтересовані особи ОСОБА_1, Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» залишити без задоволення.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її проголошення, у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ф.Ф. Маймур