СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ун. № 759/7749/16-ц
пр. № 2/759/3883/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

26 вересня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Зайця Т.О. при секретарі Ковтун М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

01.06.2016 року представник позивача ОСОБА_1 звернувся з позовом про усунення перешкод у здійсненні права власності, шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1. Вимоги мотивовані тим, що позивач є власником вказаної квартири, у 2007 році позивач надала згоду на вселення та реєстрацію місця проживання ОСОБА_2, який на той час був чоловіком її доньки. Проте, відносини між подружжям погіршилися, у зв'язку з чим в жовтні 2013 року відповідач забрав свої речі та добровільно виїхав з житлового приміщення. Відповідач участі в належному утриманні квартири не приймає, комунальні платежі не оплачує, фактичне місце його проживання не відоме.

Представники позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини.

Відповідач повторно не з'явився в судове засідання, про розгляд справи повідомлявся в установленому порядку.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вирішив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

В судовому засіданні були допитані свідки: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Свідок ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, працює адміністратором салону-ательє «Міланж», надала свідчення, що є подругою доньки позивачки (ОСОБА_6), в квартирі позивача буває раз у місяць і стверджує, що речей відповідача в квартирі немає. Свідок повідомила, що осінню 2013 року відповідач виїхав з квартири АДРЕСА_1 і не проживає там до цього часу.

Свідок ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3, проживає за адресою: АДРЕСА_4, працює продавцем, повідомила, що є сусідкою позивача по справі, з 2005 року проживає по АДРЕСА_1, відповідач залишив квартиру № 310 у вказаному будинку восени 2013 року, не проживає у ній з того часу і не намагався до неї потрапити.

Свідок ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5, продавець, надала свідчення, що є подругою доньки позивачки (ОСОБА_6.), в квартирі позивача буває раз у два місяці і стверджує, що чоловічих речей в квартирі немає. Свідок повідомила, що з осені 2013 року відповідач не проживає в квартирі АДРЕСА_1, його місцеперебування невідоме.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, жилою площею 37,10 кв. м., загальна площа 55,20 кв. м. Право власності підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 26.04.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО, зареєстровано в реєстрі за №2642 (а. с. 7 - 9). Право власності зареєстровано в БТІ за реєстровим №3497 від 04.05.2007 року (а. с. 10).

Відповідно довідок форми №3 від 26.10.2015 р. і 13.07.2016 р. у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 - власник, ОСОБА_6 - донька, ОСОБА_2 - чоловік доньки, ОСОБА_7 - онука (а. с. 12, 30).

26.11.2013 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6, про що складено відповідний актовий запис №400. Наведена обставина підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, НОМЕР_1 (а. с. 11).

Актом від 11.05.2016 року, затвердженим начальником «ЖЕД-3» (а. с. 13), встановлено, що ОСОБА_2 не проживає за адресою: АДРЕСА_1, з 2013 року. Вказані факти підтверджуються підписами сусідів.

ОСОБА_2 не звертався до Святошинського УП ГУНП у м. Києві із заявами про перешкоди у користуванні квартирою, що підтверджується листом Святошинського УП ГУНП у м. Києві від 03.06.2016 р. № 171 (а. с. 31)

Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в м. Києві від 14.06.2016 року, ОСОБА_2 зареєстрований в АДРЕСА_1 (а. с. 23).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою, оскільки останній з жовтня 2013 року в квартирі не проживає, допомоги по утриманню та сплаті комунальних послуг не надає, фактичне місце його проживання не відоме.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як роз'яснено в пункті 33 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року N 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з жовтня 2013 року за місцем реєстрації в АДРЕСА_1 не проживає, житловим приміщенням не користується, не несе витрат, пов'язаних з утриманням квартири в належному технічному стані, не сплачує послуг за житлово-комунальні послуги, що фактично створює позивачу перешкоди в користуванні власністю, а тому в силу ст. 391, ч. 2 ст. 405 ЦК України підлягає визнанню таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Керуючись ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 60, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_12) таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_12) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_13, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1) судовий збір в розмірі 551,21 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги та може бути оскаржене до апеляційного суду м. Києва, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: Т.О. ЗАЄЦЬ