Справа № 450/1348/16-ц Провадження № 2/450/1139/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2016 р.Пустомитівський районний суд Львівської області
в складі: головуючого - судді -ОСОБА_1.
при секретарі -ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 сільської ради Пустомитівського району Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернулися з цивільним позовом до відповідача ОСОБА_4 сільської ради Львівської області, в якому просить визнати за нею право власності на будинковолодіння № 405 по вул. Лесі Українки в с. Пикуловичі, Пустомитівського району Львівської області, загальною площею 78, 4 кв.м, житловою площею 53,2 кв.м, з усіма господарськими будівлями, а саме: А -1 житловий будинок, а-1 тамбур, т - тераса, сх сходи, пг погріб окремо збудований, Б-1 сарай, в вбиральня, к колодязь, №1 ворота, №2- огорожа.

Свої вимоги мотивує тим, що 28.01.1991 року помер її батько ОСОБА_5, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія 1-СГ № 429119, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пустомитівського районного управління юстиції у Львівській області, 23.03.2016 року.

Внаслідок його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшло будинковолодіння № 405 по вул. Лесі Українки в с. Пикуловичі, Пустомитівського району Львівської області, загальною площею 78, 4 кв.м, житловою площею 53,2 кв.м, з усіма господарськими будівлями, а саме: А -1 житловий будинок, а-1 тамбур, т - тераса, сх сходи, пг погріб окремо збудований, Б-1 сарай, в вбиральня, к колодязь, №1 ворота, №2- огорожа. Технічні характеристики будинку підтверджується відповідним технічним паспортом від 11.03.2015 року. Також факт належності вказаного житлового будинку підтверджується довідкою №196 від 11.04.2016 року виданою Виконавчим комітетом ОСОБА_4 сільської ради. Згідно довідки № 197 від 11.04.2016 року виданої Виконавчим комітетом ОСОБА_4 сільської ради Пустомитівського району Львівської області разом з ОСОБА_5 до дня смерті проживала донька ОСОБА_6 та син ОСОБА_7. Позивач зазначає, що спадкодавець за життя склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Борщовицької сільської ради Пустомитівського району Львівської області ОСОБА_8, згідно якого він все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів своєму сину ОСОБА_7. Вказаний заповіт не змінено і не скасовано.

За життя спадкодавець не встиг належним чином оформити право власності на житловий будинок, що унеможливлює реалізацію права позивача на спадкування через нотаріальну контору. До кола спадкоємців першої черги увійшла позивач ОСОБА_3, її брати ОСОБА_7 та ОСОБА_9, а також сестра ОСОБА_10, оскільки дружина померлого померла раніше, 24.02.1977 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія I-СГ №428118 від 23.03.2016 року, виданий повторно.

Наголошує та тому, що оскільки ОСОБА_7 постійно проживав разом із спадкодавцем на момент його смерті, від свого права на спадкування не відмовлявся, він фактично прийняв спадщину після смерті батька та набув право власності, зокрема на житловий будинок.

Також зазначає, що 30.09.2014 року помер ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-СГ № 428120 виданий Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пустомитівського районного управління юстиції у Львівській області від 23.03.2016 року. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина до якої увійшов житловий будинок який розташований по вул. Лесі Українки № 405 в с. Пикуловичі, Пустомитівського району Львівської області, загальною площею 78, 4 кв.м, житловою площею 53,2 кв.м, з усіма господарськими будівлями, а саме: А -1 житловий будинок, а-1 тамбур, т - тераса, сх сходи, пг погріб окремо збудований, Б-1 сарай, в вбиральня, к колодязь, №1 ворота, №2- огорожа. Технічні характеристики будинку підтверджується відповідним технічним паспортом від 11.03.2015 року. Разом з тим на момент смерті брата, я постійно проживала разом із ним в с. Пикуловичі, Пустомитівського району Львівської області, даний факт підтверджується довідкою №198 від 11.04.2016 року, виданою Виконавчим комітетом ОСОБА_4 сільської ради Пустомитівського району Львівської області.

Стверджує, що 29 лютого 2016 року ОСОБА_9 та ОСОБА_10 написали заяву про те, що після смерті ОСОБА_7 12.07.1959 року, спадщину в установлені строки не прийняли, тим самим відмовившись від належної їм, як спадкоємцям другої черги, спадщину за законом. За продовженням цього строку для прийняття спадщини до суду звертатись не будуть, даний факт підтверджується відповідними заявами, виданими приватним нотаріусом ОСОБА_11 від 01.10.2014 року.

Вважає, що оскільки на момент смерті брата ОСОБА_7, постійно проживала разом із ним, про свою відмову від права на спадкування не заявляла, фактично прийняла спадщину після його смерті у відповідності до ст. 1268 ЦК України та набула право власності на житловий будинок.

Однак ОСОБА_7 за життя не встиг належним чином оформити право власності на належний йому житловий будинок, що унеможливлює реалізацію мого права на спадкування через нотаріальну контору

У судове засідання позивач не зявилася, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач у судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлені, однак подав суду заяву у якій просить позов задовольнити, а судовий розгляд проводити у її відсутності.

Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заяви про визнання відповідачами позову не порушують прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.01.1991 року помер позивачки батько ОСОБА_5, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія 1-СГ № 429119, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пустомитівського районного управління юстиції у Львівській області, 23.03.2016 року.

Внаслідок його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшло будинковолодіння № 405 по вул. Лесі Українки в с. Пикуловичі, Пустомитівського району Львівської області, загальною площею 78, 4 кв.м, житловою площею 53,2 кв.м, з усіма господарськими будівлями, а саме: А -1 житловий будинок, а-1 тамбур, т - тераса, сх сходи, пг погріб окремо збудований, Б-1 сарай, в вбиральня, к колодязь, №1 ворота, №2- огорожа. Технічні характеристики будинку підтверджується відповідним технічним паспортом від 11.03.2015 року.

Згідно заповіту все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів своєму сину ОСОБА_7. Вказаний заповіт не змінено і не скасовано.

Згідно приписів ст.548 Цивільного кодексу Української РСР (що діяв на момент смерті спадкодавця), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 Цивільного кодексу РСР, котрий діяв на момент відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. У п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» від 24.06.1983 р. (у редакції, що була чинна на момент виникнення правовідносин), вказано, що якщо у вказаний в ст.549 Цивільного кодексу Української РСР шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не продовження пропущеного строку. Згідно з п.3.3. методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, повязаних із вжиттям заходів, щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтва про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, затверджених рішенням Міністерства юстиції України від 29.01.2009 року, під фактом вступу у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтримання його в належному стані.

Враховуючи зазначене та встановлені судом обставини можна зробити висновок про те, що саме такі дії були вчинені ОСОБА_7 тобто він фактично прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_5, однак за життя не встиг оформити право власності на спадкове майно, житловий будинок під № 405 по вул. Лесі Українки, в с. Пикуловичі, Пустомитівського району Львівської області,

30.09.2014 року помер ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-СГ № 428120 виданий Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пустомитівського районного управління юстиції у Львівській області від 23.03.2016 року. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина до якої увійшов житловий будинок який розташований по вул. Лесі Українки № 405 в с. Пикуловичі, Пустомитівського району Львівської області, загальною площею 78, 4 кв.м, житловою площею 53,2 кв.м, з усіма господарськими будівлями, а саме: А -1 житловий будинок, а-1 тамбур, т - тераса, сх сходи, пг погріб окремо збудований, Б-1 сарай, в вбиральня, к колодязь, №1 ворота, №2- огорожа. Технічні характеристики будинку підтверджується відповідним технічним паспортом від 11.03.2015 року. Разом з тим на момент смерті брата, я постійно проживала разом із ним в с. Пикуловичі, Пустомитівського району Львівської області, даний факт підтверджується довідкою №198 від 11.04.2016 року, виданою Виконавчим комітетом ОСОБА_4 сільської ради Пустомитівського району Львівської області.

Згідно з ст.1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно з ст.1258 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово; кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно з ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Судом встановлено, що спадкоємці першої черги за законом майна померлого ОСОБА_7 відсутні. Спадкоємцями другої черги за законом є позивачка ОСОБА_3 ОСОБА_12 та ОСОБА_9

29 лютого 2016 року ОСОБА_9 та ОСОБА_10 написали заяви, посвідчені приватним нотаріусом ОСОБА_11 від 01.10.2014 року про те, що після смерті ОСОБА_7 12.07.1959 року, спадщину в установлені строки не прийняли, тим самим відмовившись від належної їм, як спадкоємцям другої черги, спадщини за законом. За продовженням цього строку для прийняття спадщини до суду звертатись не будуть.

У відповідності до положень ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що на момент смерті брата ОСОБА_7, позивачка ОСОБА_3 постійно проживала разом із ним, що підтверджується довідкою виконавчого комітету ОСОБА_4 сілької ради № 198 від 11.04.2016 року, про свою відмову від права на спадкування не заявляла, а тому відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину після його смерті брата.

Статтею 16 Цивільного кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З метою забезпечення правильного й однакового застосування судами окремих положень цивільного процесуального законодавства Пленум Верховного Суду України у п. 24 Постанови № 2 від 12.06. 2009 року розяснив, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

За вказаних вище обставин, беручи до уваги: те, що спадкодавець з підстав, що не заборонені законом, а отже правомірно набув право власності на спадкове майно; те, що позивачка вчинила дії, що свідчать про прийняття нею спадщини після смерті спадкодавця; те, що відповідач безумовно визнав позовні вимоги заявлені позивачами та ухвалення рішення на користь позивачки не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачкою підставні та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 174, 197, 209, 212-215, 218, 222 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 328, 331, 375, 392 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, в порядку спадкування ОСОБА_7, який помер 30.09.2014 року, право власності на домоволодіння №405 по вул. Лесі Українки в с. Пикуловичі, Пустомитівсього району Львівської області, загальною площею 78,4 кв.м., житловою площею 53,2 кв.м., з усіма господарськими будівлями, а саме: А -1 житловий будинок, а 1 тамбур, Т тераса, сх. сходи, Пг- погріб окремо збудований, Б1- сарай, в вбиральня, к колодязь, №1 ворота, №2 огорожа.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні в 10-денний строк з дня отримання копії цього рішення.

СуддяОСОБА_1