Справа № 2-345/1529/12
Провадження № 2/515/52/16
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2016 року. Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Тимошенка С.В.

за участю секретаря Коренчук О.Е.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представників відповідача - адвоката ОСОБА_4

ОСОБА_5

представника третьої особи ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Одеської області циві- льну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Лиманської сі- льської ради Татарбунарського району Одеської області; третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів відділ Держземагенства у Татарбунарському районі Оде- ської області,

про визнання недійсними рішення сільської ради № 504 від 21.11.2008 р. і державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування його державної реєстрації,

і за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Лиманської сі- льської ради Татарбунарського району Одеської області; третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів відділ Держземагенства у Татарбунарському районі Оде- ської області,

про визнання протиправним та скасування рішення сільської ради № 475-V від 03.10. 2008 р., визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 пред'явив позов до ОСОБА_3, Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів відділ Держземагенства у Татарбунарському районі Одеської області, про визнання недійсними рішення сільської ради і державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування його державної реєстрації, посилаючись на наступні обставини.

Він є власником земельної ділянки площею 0,020 га, кадастровий номер якої :02: 002:0142, наданої йому для індивідуального дачного будівництва, що розташована в рекреаційній зоні «Катранка» в с.Лиман Татарбунарського району Одеської області. На підставі рішення Лима- нської сільської ради № 475-V від 03.10.2008 р. йому видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 7245 51, який він отримав 10.06.2009 р.

За рішенням Татарбунарської районної ради № 297-ІV від 08.04.2005 р. Лиманська сільська ра- да повинна була виділити ОСОБА_3 земельну ділянку для індивідуального дачного будівництва на нововиділеному масиві, але цього зроблено не було. В подальшому ОСОБА_3 на земельній ді- лянці, яка межувала з його земельною ділянкою, без дозволу відповідних органів почала здійсню- вати будівництво дачного будинку сімейного типу, за що 12.11.2008 р. начальником інспекції ДА БК в Одеській області її було притягнуто до відповідальності за ч.3 ст.96 Кодексу України про ад- міністративні правопорушення. З невідомих йому причин ОСОБА_3 залишилась користуватися зазначеною земельною ділянкою, що межує з належною йому земельною ділянкою. А на підставі рішення Лиманської сільської ради № 504-V від 21.11.2008 р. їй було виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку. Але зазначене рішення сільської ради винесено неза- конно, оскільки у порушення вимог ч.1 ст.56 Закону України «Про землеустрій» та ч.2 ст.198 ЗК України, його, як суміжного землевласника не залучали і не погоджували з ним меж земельної ді- лянки відповідача. Але не дивлячись на це, оскаржуваним рішенням сільська рада затвердила тех- нічну документацію щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку ОСОБА_7 для індивідуального дачного будівництва в межах с.Лиман, рекреаційна зона «Катранка», та передала безоплатно зазначеній особі у приватну власність земельну ділянку площею 0,02 га. На підставі незаконного рішення сільської ради також незаконно відповідачу видано державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку, який необхідно визнати недійсним та ска- сувати його державну реєстрацію.

ОСОБА_3 не визнала позовні вимоги, вважаючи їх необгрунтованими і такими, що не підляга- ють задоволенню, та звернулася з зустрічним позовом до ОСОБА_1, Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, третьою особою без самостійних вимог щодо предме- та спору на стороні відповідачів зазначено відділ Держземагенства у Татарбунарському районі Одеської області, у якому просила визнати протиправним та скасувати рішення сільської ради № 475-V від 03.10.2008 р., а також визнати недійсним державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_3 та її представник посилались на те, що під час проведення земельно-кадастрових робіт із затвердження технічної документації із землеустрою зе- мельної ділянки ОСОБА_1 були порушені вимоги чинного на той час земельного законодавства України. Зокрема, вона, як суміжний землевласник не була залучена до встановлення межових знаків на земельну ділянку ОСОБА_1 та своєї згоди на це не давала, а її підпис на акті встанов- лення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки від 19.08.2008 р., на підставі якого видався державний акт на право власності на земельну ділянку ОСОБА_1, є підробленим. Ось чому рішення сільської ради № 475-V від 03.10.2008 р. про надання у власність ОСОБА_1 земельної ділянки є протиправним і підлягає скасуванню, а виданий на його підставі державний акт про право власності на земельну ділянку є недійсним. Вважає, що порушення її законного пра- ва полягає у тому, що ОСОБА_1 побудував свій дачний будинок частково на її території, зай- шовши на належну їй земельну ділянку на 3 м.

ОСОБА_1 на його представник не визнали зустрічних позовних вимог, вважаючи їх необгрун- тованими з огляду на те, що оскаржуване рішення сільської ради винесено відповідно до вимог ді- ючого законодавства, а тому відсутні підстави для визнання його незаконним та скасування. Оскі- льки державний акт видано на підставі законного рішення органу місцевого самоврядування, то його не може бути визнано недійсним.

Представник Лиманської сільської ради у судове засідання не зявився, до суду надійшла заява сільського голови про розгляд справи без присутності представника сільської ради з винесенням рішення згідно чинного законодавства на розсуд суду.

Представник третьої особи відділу Держземагенства у судове засідання не зявився та не ви- словив свою позицію стосовно предмета як основного, так і зустрічного позовів. У суду відсутні відомості про поважність причин неявки представника зазначеної особи у судове засідання, а тому вбачаються підстави для розгляду справи у його відсутності.

Заслухавши пояснення і доводи сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наступне.

Згідно копії акта від 19.08.2008 р. (а.с.84, т.1, 57, т.2), комісією у присутності землевласника ОСОБА_8 та суміжних землекористувачів ОСОБА_3 і ОСОБА_9 проведено встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) зовнішніх меж земельної ділянки площею 0,020 га для інди- відуального дачного будівництва на курортній зоні «Катранка» в межах с.Лиман Татарбунарсько- го району.

Ствердження ОСОБА_3 про те, що вона, як суміжний землевласник не була залучена до вста- новлення межових знаків на земельну ділянку ОСОБА_1 та своєї згоди на це не давала, а її підпис на акті встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки від 19.08.2008 р. є підробленим, не підтверджується обєктивними доказами та спростовується зазна- ченим актом від 19.08.2008 р., а тому суд не може прийняти їх до уваги.

Рішенням ХІХ сесії V cкликання Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області № 475-V від 03.10.2008 р. (копія на а.с.52-55, т.2) затверджено технічну документацію що- до складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, ОСОБА_1 та передано йому безоплатно у приватну власність для індивідуального дачного будівництва земельну ділянку рекреаційного призначення площею 0,02 га за адресою: рекреаційна зона «Катранка» в межах с. Лиман Татарбунарського району Одеської області.

У суду відсутні достатні підстави розглядати зазначене рішення сільської ради як таке, що ви- несено у порушення вимог чинного законодавства, для визнання його протиправним і скасування.

Суд вважає, що рішення № 475-V від 03.10.2008 р. прийнято органом місцевого самоврядуван- ня у відповідності до вимог закону, в межах своїх повноважень, перевищення яких судом не вста- новлено.

Як вбачається з копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 724 551 (а.с.20, т.1), на підставі рішення Лиманської сільської ради № 475-V від 03.10.2008 р. ОСОБА_1 видано зазначений державний акт, який він отримав 10.06.2009 р.

А оскільки державний акт позивачу за первісним позовом видано на підставі законного рішення сільської ради, то відсутні правові підстави для визнання його недійсним.

Копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САВ № 668782 (а.с.22, т.1) під- тверджується, що ОСОБА_1 на підставі рішення виконкому Лиманської сільської ради № 78 від 10.10.2007 р. на праві приватної власності належить дачний будинок загальною площею 50,2 кв.м, розташований в рекреаційній зоні «Катранка» Лиманської сільської ради по пров.Піщаному,1.

Згідно повідомлення заступника голови комісії з проведення реорганізації відділу Держкомзему у Татарбунарському районі Одеської області від 25.11.2011 р. та актом перевірки дотримання ви- мог земельного законодавства від 05.09.2011 р.(а.с.34,35-37, т.2), ОСОБА_1 порушив вимоги зе- мельного законодавства, а саме, самовільно зайняв та використовує: земельну ділянку площею 0, 0031 га, що належить ОСОБА_3; земельну ділянку площею 0,0023 га із земель державної влас- ності; земельну ділянку площею 0,0023 га, належну ОСОБА_9

Як слідує із висновку № 32/10 додаткової судової будівельно-технічної експертизи (а.с.11-18, т. 1), в результаті порівняння лінійних розмірів та конфігурації зовнішніх меж земельної ділянки по вул.Пісочній,9 в курортній зоні «Катранка» встановлено, що фактичним розташуванням парканів порушено визначені кадастровим планом межі належної ОСОБА_3 земельної ділянки, в резуль- таті чого: у фактичному користуванні ОСОБА_1 перебуває частина належної ОСОБА_3 земель- ної ділянки площею 18,4 кв.м, на якій розташовано належні ОСОБА_1 паркан із залізобетонних плит та частини будівлі літ.«А» і навісу літ.«а-1».

Отже, наведеними доказами підтверджується факт порушення ОСОБА_1 вимог земельного законодавства, що виявилося, зокрема, у самовільному зайнятті та використанні земельної ділянки площею 0,0031 га, що належить ОСОБА_3

У позовній заяві ОСОБА_1 не зазначено, в чому полягає та чиїми діями порушено його право, як землевласника, у звязку з чим необхідно визнати недійсними рішення сільської ради № 504 від 21.11.2008 р. і виданого на його підставі державного акту на право власності на земельну ділянку та скасувати його державну реєстрацію.

Судом не встановлено яких-небудь порушень у здійсненні права власності ОСОБА_1 нале- жною йому земельною ділянкою, розташованою в рекреаційній зоні «Катранка» Лиманської сіль- ської ради по пров. Піщаному,1.

Більше того, як вже зазначалось, встановлено порушення ним самим вимог земельного законо- давства, що виявилося у самовільному зайнятті та використанні земельної ділянки площею 0,0031 га, що належить ОСОБА_3; земельної ділянки площею 0,0023 га із земель державної власності; земельної ділянки площею 0,0023 га, належної ОСОБА_9

У відповідності до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положення приведеної норми закону перегукується з положенням ч.1 ст.15 ЦК України, якою передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невиз- нання або оспорювання.

Отже, кожна особа може звернутися до суду за захистом свого цивільного права, зокрема, у разі його порушення.

Але позивачем не надано суду доказів про порушення його права власності на належну йому земельну ділянку.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона по- силається як на підставу своїх вимог і заперечень…

Проте позивачем за основним позовом не надано суду необхідних та достатніх обєктивних до- казів, на підставі яких можливо задоволення його позовних вимог, а судом їх не добуто.

Тому його позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що право власності на земельну ділянку за адресою: пров.Піщаний, № 9 ре- креаційної зони «Катринка» в межах с.Лиман Татарбунарського району, яку встановлено на під- ставі рішення виконкому Лиманської сільської ради № 56 від 29.08.2011 р.(а.с.38,39, т.2), ОСОБА_3 набуто на законних підставах.

Так, 12.09.2008 р. комісією у присутності землевласника ОСОБА_3 та суміжних землекористу- вачів ОСОБА_10, ОСОБА_11 і ОСОБА_9 було проведено встановлення (віднов- лення) в натурі (на місцевості) зовнішніх меж земельної ділянки площею 0,020 га для індивідуа- льного дачного будівництва на курортній зоні «Катранка» в межах с.Лиман Татарбунарського ра- йону, про що складено акт (копія на а.с.8, т.1; 30, т.2). Але в зазначеному акту відсутній підпис суміжного землекористувача ОСОБА_1

Як зазначила у судовому засіданні ОСОБА_3, спору щодо її права на земельну ділянку та її меж з боку ОСОБА_1 фактично не було. Існували лише безпідставні створення перешкод з його боку відносно використання нею свого законного права на отримання у власність земельної ділян- ки, а саме відмова від погодження встановлення меж земельної ділянки. У звязку з цим вона звернулась до Лиманської сільської ради з заявою про вирішення даного спору, але ОСОБА_1 на засідання комісії не зявився.

Рішенням ХХ сесії V cкликання Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області № 504-V від 21.11.2008 р. (копія на а.с.80, т.1) затверджено технічну документацію щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, ОСОБА_3 та передано їй без- оплатно у приватну власність для індивідуального дачного будівництва земельну ділянку рекре- аційного призначення площею 0,02 га за адресою: рекреаційна зона «Катранка» в межах с.Лиман Татарбунарського району Одеської області.

Із копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 124055 (а.с.7, т.1; 31, т.2) вбачається, що його видано на підставі рішення Лиманської сільської ради № 504-V від 21. 11.2008 р. ОСОБА_3, який вона отримала 13.07.2009 р.

Згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САВ № 371595 (а.с.33, т.2), ОСОБА_3 на підставі рішення виконкому Лиманської сільської ради № 10 від 29.02.2012 р. на пра-ві приватної власності належить дачний будинок загальною площею 36,9 кв.м, розташований в рекреаційній зоні «Катранка» Лиманської сільської ради по пров.Піщаному,9.

Рішенням виконкому Лиманської сільської ради № 56 від 29.08.2011 р. впорядковано назву про- вулку, а саме, у звязку з виявленими розбіжностями у документах стосовно назви провулку рекре- аційної зони «Катранка» (пров.Пісочний, пров.Піщаний, пров.Пісчаний) встановлено таку назву пров.Піщаний рекреаційної зони «Катринка» в межах с.Лиман Татарбунарського району, що вид- но з копії згаданого рішення (а.с.38, т.2).

На підставі зазначеного рішення виконкому сільської ради належному ОСОБА_3 дачному бу- динку присвоєно наступну адресу: пров.Піщаний, № 9 рекреаційної зони «Катранка» в межах с. Лиман Татарбунарського району, що слідує з довідки (а.с.39, т.2).

Як зазначила у судовому засіданні ОСОБА_3, і це підтримала її представник, порушення її за- конного права полягає у тому, що ОСОБА_1 побудував свій дачний будинок частково на її те- риторії, зайшовши на належну їй земельну ділянку на 3 м.

Проте, її позовні вимоги полягають у визнанні протиправним та скасуванні рішення сільської ради № 475-V від 03.10.2008 р., на підставі якого ОСОБА_1 видано державний акт на право вла- сності на земельну ділянку, та визнанні недійсним зазначеного державного акту.

Отже, в результаті порушення ОСОБА_1 вимог земельного законодавства, що виявилося у самовільному зайнятті та використанні земельної ділянки площею 0,0031 га, що належить ОСОБА_3, порушено її права та законні інтереси, як власника належної їй земельної ділянки.

Але з метою захистити свої порушені права, позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення сільської ради, на підставі якого ОСОБА_1 видано дер- жавний акт на право власності на земельну ділянку і визнанні його недійсним.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого осо- бистого немайнового або майнового права та інтересу.

А частиною 2 даної норми визначені способи захисту цивільних прав та інтересів.

За змістом цієї норми закону, для захисту права власності чи іншого речового права може вико- ристовуватися позов про визнання права власності, негаторний чи віндикаційний позови.

Відповідно до ст.19 ЦК України, особа має право на самозахист свого цивільного права та пра- ва іншої особи від порушень і протиправних посягань. Способи самозахисту мають відповідати змістові права, що порушене, характерові дій, якими воно порушене, а також наслідкам, що спри- чинені цим порушенням.

Право на захист особа здійснює на свій розсуд, що передбачено ч.1 ст.20 ЦК України.

Але, за впевненістю суду, позивачем за зустрічним позовом невірно вибрано спосіб захисту свого порушеного права, оскільки спосіб самозахисту не відповідає змістові порушеного права та характерові дій, якими воно порушене.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 самовільно зайняв та використовує земельну ділянку пло- щею 0,0031 га, що належить ОСОБА_3, порушивши тим самим її права та законні інтереси, як власника земельної ділянки.

Для поновлення свого порушеного права позивач за зустрічним позовом, як землевласник, має звернутися до суду з негаторним позовом до власника суміжної земельної ділянки ОСОБА_1 - про усунення перешкод у здійсненні нею права власності земельною ділянкою.

Визнання протиправним та скасування рішення сільської ради, на підставі якого ОСОБА_1 видано державний акт на право власності на земельну ділянку, і визнанні його недійсним не відно- вить порушених прав ОСОБА_3, як власника земельної ділянки. Ось чому вибраний нею спосіб захисту цивільних прав не призведе до відновлення її порушеного права.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.5 (абз.5) своєї постанови № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відпо- відно до ст.ст.215,216 ЦК вимоги про визнання оспорюваного правочину недійсним та про засто- сування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нік- чемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересова- ною особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

А оскільки право ОСОБА_3, як землевласника, порушено не в результаті видачі ОСОБА_1 на підставі рішення сільської ради державного акту на право власності на земельну ділянку, то во- на не може звернутись до суду з зазначеними вимогами.

Що також, крім невірно вибраного способу захисту порушеного права, є підставою для відмови у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.16, 19, 20 ЦК України, постановою Пленуму Верхов- ного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про виз- нання правочинів недійсними», ст.ст.58-60, 208, 209, 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Лиманської сіль- ської ради Татарбунарського району Одеської області; третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів відділ Держземагенства у Татарбунарському районі Оде- ської області, про визнання недійсними рішення сільської ради № 504 від 21.11.2008 р. і державно- го акту на право власності на земельну ділянку та скасування його державної реєстрації.

Відмовити у позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Лиманської сіль- ської ради Татарбунарського району Одеської області; третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів відділ Держземагенства у Татарбунарському районі Оде- ської області, про визнання протиправним та скасування рішення сільської ради № 475-V від 03. 10.2008 р., визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку,

Розяснити ОСОБА_3 її право захистити своє порушене право шляхом звернення до суду з не- гаторним позовом.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення - протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Тимошенко