Єдиний унікальний номер 229/982/16-ц
Номер провадження 2/229/600/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2016 року Дружківський міський суд Донецької області

у складі:

головуючого судді Гонтар А.Л.

при секретарі Костенко В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дружківка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до територіальної громади Дружківської міської ради про визнання права власності,

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 21 березня 2016 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до територіальної громади Дружківської міської ради про визнання права власності.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 05 липня 2008 року помер її дідусь ОСОБА_2 Після його смерті залишилась спадщина у вигляді земельної частки, площею 10820 га, яка розташована на території Торської сільскої ради. Вона є спадкоємицею дідусі відповідно заповіту від 23 липня 2002 року. Коли вона звернулась до нотаріуса отримати свідоцтво про право власності, то їй було відмовлено, оскільки в заповіті вказано, що вона є спадкоємицею сертифікату на земельну частку пай, а дідусь за свого життя, взамін сертифікату 10 грудня 2002 року отримав Державний акт на право приватної власності на землю. Просить визнати за нею право власності на Державний акт П-ДН № 130850 від 10 грудня 2002 року.

25 березня 2016 року позивач надала уточнюючу позовну заяву, згідно якої просила признати за нею право власності на земельну ділянку, відповідно Державного акту про право власності на земельну ділянку від 10 грудня 2002 року (а.с.17).

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, надала заяву з клопотанням розглядати справу у її відсутності, просила допустити в якості її представника ОСОБА_3, позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила їх задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, надав заяву з клопотанням розглядати справу у його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача территоріальної громади Дружківської міської ради в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, про що в справі є розписка, надали заяву з клопотанням розглядати справу у їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечують.

Суд, дослідивши докази, які є в матеріалах справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 05 липня 2008 року помер дідусь позивачки - ОСОБА_1 , про що 08 липня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області видано свідоцтво про смерть серії І-НО № 319981 (а.с.5) .

Після смерті ОСОБА_2, відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 10820 гектарів, яка розташована на території Торської сільської ради Донецької області і належала ОСОБА_2 на праві приватної власності згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДН № 130850 від 10 грудня 2002 року, виданого Костянтинівською районною державною адміністрацією Донецької області. (а.с.9).

Останнім місцем проживання ОСОБА_2 була квартира АДРЕСА_1 згідно поквартирної картки (а.с.10 )

Для отримання спадщини у встановлений законом строк, позивачка звернулась до приватного нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини, про що свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі.

Таким чином, судом становлено, що позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті своєго дідуся ОСОБА_2

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, оскільки в заповіті вказано сертифікат, а не Державний акт на право власності на земельну ділянку.

Згідно із ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що 23 липня 2002 року ОСОБА_2 заповів право на земельну частку (пай) в КСП Новогригорівський, підтверджене сертифікатом на право власності на земельну частку (пай) ДН № 0166679, виданим КСП "Новогригорівський" Константинівського району Донецької області 24 травня 1996 р., ОСОБА_1 (а.с.7). Даний заповіт зареєстровано у Спадковому реєстрі, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі.

В 2002 році замість сертифікату ОСОБА_2 було видано Державний акт на право приватної власності на землю серія ІІ-ДН № 130850 від 10 грудня 2002 року, згідно якого останньому було передано у приватну власність земельну ділянку площею 10820 га на території Торської сільскої ради Костянтинівського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.9).

Відповідно до п.17 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України (2001 року) сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Такими ж підставами є спадкування майна за законом відповідно до ст. 1217 ЦК України.

Згідно п.1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку пере-ходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового приз-начення.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

З роз'яснень, викладених у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» вбачається, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до ч.2, 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, свідоцтво про право на спадщи-ну видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в поряд-ку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у де-жавній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимо-ги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Суд, зазначає, що оскільки не доведено, що позивач написала заяву, про відмову від спадкування, вона в силу ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину.

Таким чином, на отримання спадщини у вигляді земельної ділянки, після смерті ОСОБА_2 претендують лише ОСОБА_1

Суд, зазначає, що позовні вимоги про визнання за позивачкою права власності в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_2, який помер 05 липня 2008 року, на земельну ділянку, розташовану на території Торської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, площею 10820 гектар, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, підлягають задоволенню.

На підставі ст. 10,11,58,59,60,88,212-215,218 ЦПК України (в редакції 2004 року), ст.328,1216,1225,1233,1269,1268 ЦК України,Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року,суд

в и р і ш и в:

позовні вимоги ОСОБА_1 до територіальної громади Дружківської міської ради про визнання права власності задовольнити повністю .

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за за-повітом після смерті ОСОБА_2, який помер 05 липня 2008 року право власності на земельну ділянку, розташовану на території Торської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, площею 10820 гектар, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд протягом десяти днів після оголошення рішення.

Суддя: А. Л. Гонтар