Яготинський районний суд Київської області
справа № 382/173/16-ц 2/382/145 /16
РІШЕННЯ

іменем України

03 березня 2016 року Яготинський районний суд Київської області, в складі:

Головуючого судді Карпович В.Д.

при секретарі Шипота Я.В.

Розглянувши у відкритому судовому зсідання справу, за позовом ОСОБА_1 до ТОВ « Агрофірма Дружба», про визнання права власності за набувальною давністю.

Встановив:

В позові до суду позивачка вказала, що на початку 2000 року в зв»язку з перебуванням їЇ в трудових відносинах із ТОВ « Агрофірма Дружба», їй була надана квартира по АДРЕСА_1 для проживання її та членів її сім»ї.

2 лютого 2000 року, нею була здійснена оплата вартості даної квартири, що підтверджується довідкою ТОВ « Агрофірма Дружба» за № 433 від 11.07. 2001 року та квитанцією про сплату кошті від 02.02. 2000 року.

З 25 грудня 2002 року, вона зареєструвала за вказаною адресою своє місце проживання у встановленому чинним законодавством порядку. Вказана обставина посвідчується відміткою Яготинського відділу ГУ МВС України Київської області вчиненою на сторінці 13 її паспорта.

Проживаючи в даній квартирі разом із своєю сім»єю більше 10 років, вона відкрито володіє нею, сплачує всі комунальні послуги, сплачує кошти за користування газо та електро постачанням, проводить поточні ремонтні роботи квартири.

Посилаючись на вимоги передбачені ст.. 344 ЦК України, з урахуванням уточнення своїх позовних вимог, просила:

Визнати за нею право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1.

В судове засідання сторони не з»явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. В заявах до суду позивачка підтримала свої позовні вимоги, представник відповідача позов визнав, та просили розглянути справу у їх відсутності.

В судовому засіданні встановлено наступне:

На початку 2000 року в зв»язку з перебуванням ОСОБА_1 в трудових відносинах із ТОВ « Агрофірма Дружба», останній була надана квартира за №4 по АДРЕСА_1, для проживання її та членів її сім»ї.

2 лютого 2000 року, нею була здійснена оплата вартості даної квартири, що підтверджується довідкою ТОВ « Агрофірма Дружба» за № 433 від 11.07. 2001 року та квитанцією про сплату кошті від 02.02. 2000 року./ а.с. 7,8 /.

Із технічної характеристики квартири за АДРЕСА_1, що вона розташована на другому поверсі двух поверхового будинку та складається із трьох кімнат житловою площею 39,80 кв.м., у тому числі 1-а кімната- 20,00 кв.м., 2-а кімната- 9,20 кв.м., 3-я кімната- 10,60 кв.м., кухні площею 10,10 кв.м., вбиральні площею 4,30 кв.м. коридору площею 17,20 кв.м., вбудованої шафи площею 2,90 кв.м.. Загальна площа квартири становить 74,30 кв.м., висота приміщень 2,70 м. Будинок підключено до телефонної мережі, обладнаний водопроводом/ холодне та гаряче / водопостачання, каналізацією, газопостачанням, водяним опаленням, електроосвітленням. / а.с. 9 зворот /

З 25 грудня 2002 року, позивачка зареєструвала за вказаною адресою своє місце проживання у встановленому чинним законодавством порядку. Вказана обставина посвідчується відміткою Яготинського відділу ГУ МВС України Київської області вчиненою на сторінці 13 її паспорта. / а.с. 5 /.

Із довідки Капустинської сільської ради за № 467 від 25.11. 2015 року про склад сім»ї позивачки видно, що вона зареєстрована та проживає в квартирі за АДРЕСА_1 із членами своєї сім»ї; син та дочка. / а.с. 10 /

Проживаючи в даній квартирі разом із своєю сім»єю більше 10 років, позивачка відкрито володіє нею, сплачує всі комунальні послуги, сплачує кошти за користування газо та електро постачанням, проводить поточні ремонтні роботи квартири.

Із довідки ТОВ « Агрофірма Дружба» від 26.01. 2016 року №11 видно, що квартира за АДРЕСА_1, на балансі підприємства не перебуває. / а.с. 17 /.

Статтею 344 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Добросовісність є однією із засад цивільного законодавства, наряду зі справедливістю та розумністю(ст.3 ЦК України). Законодавець не зазначив, що саме слід розуміти під таким терміном, як добросовісність володіння за набувальною давністю, але враховуючи ту обставину, що вітчизняний ЦК є фактичною рецепцією римського приватного права з урахуванням національних особливостей, то для визнання володільця добросовісним вважається достатнім, щоб вказане нерухоме майно не було набуте злочинним шляхом чи способом, який завідомо суперечить основам правопорядку та моралі.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй судових рішеннях по справам даної категорії сформулював правову позицію, з якої вбачається, що «у випадку, якщо є всі підстави вважати, що власник майна тривалий час не виявляє наміру визнати певну річ своєю, він погодився з її втратою - вона може бути визнана власністю фактичного добросовісного володільця.

Інститут набувальної давності є одним із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ - не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним.». (Ухвала ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 вересня 2012 року).

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ своїм інформаційним листом від 28.01.2013 року «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» вказує на те, що при вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього.

Відповідно, оскільки власник квартири понад десять років не виявили наміру визнати її своєю, погодився з її втратою, у позивача є всі підстави вважати, що квартира повинна бути визнана за ним - фактичним добросовісним володільцем.

ОСОБА_2 у своїй статті «ІНФОРМАЦІЯ_1. вказує, що можливість звернення до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю надано суб'єктам права статтями 15,16ЦК України, при доведеності відповідно до закону зазначених у ньому обставин.

Володіти майном набувач повинен відкрито, він зобов'язаний відноситися до об'єкта володіння як власник, якщо він бажає зберегти незаперечний статус володільця за давністю, що дозволяє йому після спливу встановленого законом строку набувальної давності фактично перетворитися у власника.

Як зазначено в роз'ясненнях, даних Міністерством юстиції України в 2011 році «Деякі аспекти набуття права власності на об'єкти безхазяйного нерухомого майна» «Інститут набувальної давності є одним із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ - не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним.

Тривалість володіння передбачає, що має закінчиться визначений у Кодексі строк, що розрізняється залежно від речі (рухомої чи нерухомої), яка перебуває у володінні певної особи, і для нерухомого майна складає десять років.

Добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно. Тому встановлення добросовісності залежить від підстав набуття майна.

Відкритість та безперервність володіння теж є необхідними умовами для набуття права власності за набувальною давністю і означають, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, а також те, що протягом означеного в законі строку володілець не вчиняв дій, що свідчили б про визнання ним обов'язку повернути річ власнику, а також йому не пред'являвся правомочною особою позов про повернення майна.»

Як зазначено в Ухвалі колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20 лютого 2008 року « …пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Оскільки ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 року, норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року, а отже визнати право власності за набувальною давністю суд може не раніше 01 січня 2011 року.»

Аналогічної правової позиції дотримується і Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеній в Ухвалі від 22 лютого 2012 року.

Відповідно до вимог діючого законодавства вартість майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору (п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22.12.95 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності").

Керуючись

ст.. ст.. 10, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст.. 344 ЦК України, суд-

ВИРІШИВ:

Визнати за ОСОБА_1, право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області протягом 10 днів, з дня закінчення розгляду справи.

Суддя Карпович В.Д.