У х в а л а

іменем україни

22 червня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В.,Демяносова М.В., Ступак О.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» про розірвання договору оренди землі, стягнення заборгованості по орендній платі, 3% річних та інфляційного збільшення заборгованості та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» до ОСОБА_4 про розірвання договору оренди землі, стягнення заподіяних збитків та виплаченої орендної плати з урахуванням суми переплати, за касаційними скаргами ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська», на рішення Сумського районного суду Сумської області від 12 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 10 березня 2016 року,

вс т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із вищезазначеним позовом у якому просила суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» (далі − ТОВ «Агрофірма «Косівщинська») на її користь 2 137 грн 11 коп., з яких заборгованість по орендній платі − 1671 грн 14 коп., 3% річних − 49 грн 86 коп., інфляційне збільшення заборгованості − 416 грн 11 коп., розірвати договір оренди землі від 04 січня 2005 року укладений між нею та ТОВ «Агрофірма «Косівщинська», а також стягнути з відповідача 487 грн 20 коп.

ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» звернулося до суду з зустрічним позовом і просило розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений з ОСОБА_4, стягнути 1 443 грн 38 коп. виплаченої за 2013 рік орендної плати з врахуванням суми переплати та 13 613 грн 26 коп. збитків, а також судові витрати по справі.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 12 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 10 березня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 до ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі, 3% річних та інфляційного збільшення заборгованості та у задоволенні зустрічного позову ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» до ОСОБА_4 про розірвання договору оренди землі, стягнення заподіяних збитків та виплаченої орендної плати з урахуванням суми переплати, відмовлено за їх необґрунтованістю.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5.просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_4 та ухвалити в цій частині нове про задоволення позову, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі ТОВ «Агрофірма «Косівщинська»просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні зустрічного позову та ухвалити у цій частині нове про задоволення позову, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку, що орендна плата за 2013 рік була виплачена позивачу своєчасно і у повному обсязі, орендна плата за 2011 і за 2012 роки була виплачена із порушеннями визначених договором строків, однак теж у повному обсязі з урахуванням інфляційних збитків та пені. Сам лише факт несвоєчасної сплати орендної плати за спірні періоди не може свідчити про систематичне невиконання зобов'язань і не може бути підставою для розірвання укладеного між сторонами договору оренди.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суди правильно виходили з того, що ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» не надано належних доказів щодо порушення його прав і завдання збитків.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська», відхилити.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 12 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 10 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.В.Маляренко

М.В.Демяносов

О.В.Ступак