Номер провадження 2/289/273/16
Справа № 289/183/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2016 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Невмержицького І. М.,

при секретарі Шуба В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в Радомишльському районному суді Житомирської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області про визнання права на спадщину на земельні ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

04.02.2016 позивач звернулась до суду із позовом до Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області про визнання права на спадщину на земельні ділянки. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті баби позивача залишилось спадкове майно, тому просила суд визнати за нею у порядку спадкування за заповітом після смерті баби право власності на спадкове майно, а саме на:

- земельну ділянку площею 1,9518 га, кадастровий номер :03:000:0179, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Гуто-Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 30.04.2004 серії ЖТ № 110094, виданого на підставі Розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації від 14.04.2004 № 66, на ім»я «Проценко Ганна Олександрівна»;

- земельну ділянку площею 0,5422 га, кадастровий номер :10:000:0239, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Гуто-Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 30.04.2004 серії ЖТ № 110095, виданого на підставі Розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації від 14.04.2004 № 66, на ім»я «Проценко Ганна Олександрівна».

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.02.2016, головуючим суддею у даній справі визначено ОСОБА_2.

Ухвалою суду від 08.02.2016 провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 відкрито та призначено попереднє судове засідання.

У судове засідання від 21.03.2016 позивач не з»явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена, надіслала до суду письмову заяву, просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила їх задовольнити.

У судове засідання від 21.03.2016 представник Потіївської сільської ради не з»явився, надіслав письмову заяву, просив справу розглядати у його відсутності, вимоги, зазначені у позові підтримує.

Враховуючи вищевикладені обставини, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

За змістом ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

ОСОБА_3 зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст.ст. 59, 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилась 23.09.1978 у м. Житомир.

29.01.2002 секретарем Гуто-Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області ОСОБА_4 був посвідчений та зареєстрований у реєстрі під № 5 Заповіт від 29.01.2002 баби позивача ОСОБА_5, яка на випадок своєї смерті зробила наступне розпорядження: «Сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ЖТ № 0157957 заповідаю своїй внуці ОСОБА_1.»

ОСОБА_5 померла 27.04.2009 у віці 85 років у с. Стара-Буда Радомишльського району Житомирської області, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 27.04.2009 серії І-ТП № 113160.

Відповідно до Довідки від 24.12.2015 № 2001, виданої Потіївською сільською радою Радомишльського району Житомирської області, ОСОБА_5 на день смерті 24.04.2009 проживала та була зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім померлої в цьому жилому будинку разом із нею ніхто не проживав і не був зареєстрований на день смерті та протягом шести місяців після смерті спадкодавця. Заборон та арештів за земельною ділянкою не рахується. Спадщину і шестимісячний термін після смерті ОСОБА_5 прийняла внука ОСОБА_1 шляхом: по вчиненому заповіту.

ОСОБА_3 Радомишльської державної нотаріальної контори Житомирської області від 11.02.2016 № 104/01-16, спадкова справа до майна ОСОБА_5, яка померла 27.04.2009 Радомишльською державною нотаріальною конторою не заведена. Перевірка проведена за даними Спадкового реєстру та по Алфавітним книгам обліку спадкових справ за 2009-2016 роки.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

ОСОБА_3 положень ч.ч. 1, 2 ст. 1220, ч.1 ст. 1222, ч.3 ст. 1223 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частинами 1, 3 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище обставин поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 постійно не проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не подавала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після ОСОБА_5.

Аналіз наведених норм права та встановлених судом обставин справи дає можливість зробити висновок про те, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права на спадщину на земельні ділянкиявляються безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 213-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1223, 1268-1270, 1272 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Потіївської сільської ради про визнання права на спадщину на земельні ділянки відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд Житомирської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І. М. Невмержицький