У х в а л а

іменем україни

25 травня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДемяносова М.В.,
суддів:Леванчука А.О., Маляренка А.В., Парінової І.К., Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодування витрат, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Харківської області від 26 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_6 звернулася до суду із зазначеним позовом про відшкодування витрат на поліпшення майна, в якому з урахуванням уточнень просила стягнути на її користь з ОСОБА_7 78 792 грн − витрати на будівельно-ремонтні роботи, визначені експертом; 27 029 грн 51 коп. − витрати на сантехнічні роботи; 6 654 грн 05 коп. − витрати на електротехнічні роботи; 582 391 грн 44 коп. − сума, на яку підвищилась вартість квартири за рахунок проведених ремонтних робіт за період із жовтня 2011 року до цього часу; 4 920 грн − витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи; 3 654 грн судового збору за позов та 121 грн 80 коп. за заяву про забезпечення позову.

На обґрунтування позову зазначила, що 12 жовтня 2011 року нею на підставі договору купівлі-продажу була придбана квартира АДРЕСА_1. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 29 квітня 2013 року у справі № 2027/12698/12, яке набрало законної сили, вказана квартира була витребувана з володіння відповідача на користь позивача. За період з 13 жовтня 2011 року по 12 січня 2012 року, тобто з моменту придбання квартири та до її витребування, позивачем як добросовісним набувачем, у вказаній квартирі за рахунок особистих коштів були виконані ремонтно-будівельні роботи у вигляді капітального ремонту та використані дорогі будівельні матеріали. ОСОБА_6 вважає, що оскільки виконання проведених робіт є покращенням квартири, які не можна відділити, на підставі ч. 4 ст. 390 ЦК України наявні підстави для стягнення з відповідача суми витрат, що були понесені на покращення квартири.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 03 квітня 2015 року у задоволенні позову відмовлено. Скасовані заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою цього ж суду від 18 липня 2013 року.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 26 листопада 2015 року рішення Московського районного суду міста Харкова від 03 квітня 2015 року скасовано, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 85 946 грн 96 коп. вартості ремонтних робіт, 981 грн 30 коп. витрат зі сплати судового збору, 1 689 грн 61 коп. витрат за проведення експертиз.

У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду апеляційної інстанції відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналогічне положення міститься й у ч. 1 ст. 3 ЦПК України.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на садах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Судами встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 12 жовтня 2011 року, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_6, останньою прийнято у власність трикімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 29 квітня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 09 липня 2013 року, визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 11 червня 2011 року, укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_8; витребувано з володіння ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_1; визнано за ОСОБА_7 право власності на цю квартиру та виселено з неї ОСОБА_6

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 30 січня 2015 року № 10949:

1. Технічний стан квартири оцінюється як стан незавершеного ремонту, технічний стан відремонтованих (замінених) конструктивних елементів оцінюється як добрий.

2. Вартість будівельних робіт, виконаних із жовтня 2011 року у зазначеній квартирі, внаслідок відсутності договору на виконання робіт, проектно-кошторисної та виконавчої документації (зокрема, актів прийняття виконаних робіт, відомостей ресурсів, актів на заховані роботи та ін.) визначена у вірогідній формі і складає 78 792 грн.

3. Встановити, яка давність виконання цих робіт, не вбачається можливим.

4. Ринкова вартість квартири на час проведення експертизи складає 744 954 грн.

5. Обсяги та вартість фактично виконаних робіт із встановлення ПВХ− конструкцій (віконних блоків) відповідають обсягам та вартості, зазначеним в договорі від 28 жовтня 2011 року б/н, ідентифікувати зазначені в копіях чеків та квитанцій будматеріали як такі, що фактично застосовані при проведенні робіт з конструкції у вказаній квартирі, за результатами натурного обстеження не вбачається можливим.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 11 червня 2015 року за клопотанням представника позивача ОСОБА_6− ОСОБА_10 − була призначена повторна будівельно-технічна екпертиза, проведення якої доручено Київській незалежній судово-експертній установі.

Згідно з висновками експертів:

− щодо першого питання технічний стан основних конструктивних елементів та інженерних мереж квартири АДРЕСА_1 характеризується як добрий.

− щодо другого питання у зв'язку з тим, що зазначені позивачем обсяги виконаних робіт містять частину прихованих робіт, вимірювані в одиницях, які не можуть бути використані для обчислення будівельних робіт, визначення точної відповідності робіт, вказаних позивачем, та фактично виконаних на об'єкті неможливо. Проте є роботи, обсяги яких можливо перевірити у порівнянні та співставленні із зазначеними. Співставлення та розрахунок обсягів робіт, зазначених позивачем, та фактично виконаних робіт викладені у таблиці В.1 додатка В.

− щодо третього питання визначити час проведення робіт неможливо.

− щодо четвертого питання ймовірна вартість ремонтних робіт у квартирі АДРЕСА_1, здійснених позивачем з часу придбання квартири 12 жовтня 2011 року, становить: 85 946 грн 96 коп.

− щодо п'ятого питання можливість відокремити здійснені зміни в квартирі, без шкоди для її технічного стану та зменшення ринкової привабливості відсутня.

− щодо шостого питання ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 станом на 16 жовтня 2015 року складає 600 830 грн. Ринкова вартість вказаної квартири станом на 12 жовтня 2011 року складала 271 072 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 390 ЦК України добросовісний набувач (володілець) має право залишити собі здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без завдання йому шкоди. Якщо поліпшення не можуть бути відокремлені від майна, добросовісний набувач (володілець) має право на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася його вартість.

У п. 32 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз'яснено, що добросовісний набувач (володілець) може залишити за собою здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені без завдання майну шкоди. Під поліпшенням слід розуміти такі витрати на майно, які, з одного боку, не зумовлені необхідністю його збереження, але, з іншого, мають обґрунтований характер, оскільки поліпшують експлуатаційні властивості майна.

Якщо відокремлення поліпшень неможливе, добросовісний набувач (володілець) має право вимагати від власника відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася вартість майна (частина четверта статті 390 ЦК).

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 29 квітня 2013 року містить висновок суду про те що, ОСОБА_6 є добросовісним набувачем квартири у розумінні положень ст. 388 ЦК України.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем доведено проведення в квартирі під час володіння нею ремонтно-будівельних робіт, тобто поліпшення спірної квартири на суму 85 946 грн 96 коп., які неможливо відокремити, тому вартість цього поліпшення підлягає стягненню на її користь з відповідачки.

Таким чином, ухвалюючи рішення у справі, суд повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку згідно з положеннями ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 213−215 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Вищезазначене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню, а ухвалене у справі судове рішення - залишенню без змін з підстав, передбачених ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 26 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Демяносов
Судді: А.В. Маляренко А.О. Леванчук І.К. Парінова О.В. Ступак