Справа № 740/1858/16-ц
Провадження № 2/740/652/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2016 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області

в складі : головуючої - судді Гордієць Л.В.,

при секретарі Носилевській О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині справу за позовом ОСОБА_1 до Шатурської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

В позові до суду позивач просила визнати за нею право власності на будинок № 49 разом з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по вул. Незаможній в с. Шатура Ніжинського району Чернігівської області, на 1/2 частину будинку як на спадкове майно після - ОСОБА_2, що помер 10 квітня 2010 року, та на 1/2 частину будинку як на спадкове майно після матері ОСОБА_3, що померла 14 жовтня 2015 року.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що відповідно до довідки Шатурської сільської ради від 24.02.2016 року № 119 та свідоцтва про право особистої власності від 12.12.1991 року житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Шатура по вул. Незаможна, буд. 49, належав колгоспному двору, голова якого був ОСОБА_2.

Станом на 15.04.1991 року у вказаному будинку проживали ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Згідно з ст. 120 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), зазначений будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, як майно колгоспного двору, належало його учасникам, тобто її батькам, на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР ( у редакції 1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, саме такими особами є її батьки.

За життя батьки не зареєстрували за собою своє право власності на відповідні частки будинку, у звязку з чим на даний момент відсутній документ, що підтверджує право власності її батьків на спірний будинок.

10 квітня 2010 року помер її батько - ОСОБА_2.

На час смерті та протягом шести місяців з дня смерті разом з ним проживала та була зареєстрована її мати ОСОБА_3

У зв'язку з тим, що шлюб її батьків не був зареєстрований, вона є єдиним спадкоємцем після свого батька за законом, крім цього ОСОБА_2 за життя склав заповіт відповідно до якого все своє майно заповідав їй.

Звернувшись до нотаріальної контори для оформлення спадщини після свого батька вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на належну йому земельну ділянку та майновий пай, як колишнього члена КСП ім. «Чкалова», а щодо належної йому частини будинку, то нотаріусом була винесена постанова про відмову у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку № 49 по вул. Незаможній, с. Шатура.

14 жовтня 2015 року померла її мати - ОСОБА_3.

На час смерті та протягом шести місяців з дня смерті разом з нею ніхто не проживав та не був зареєстрований, що свідчить про відсутність інших спадкоємців та осіб які можуть претендувати на обовязкову частку, щодо спадкового майна.

За життя мати склала заповіт, відповідно до якого все своє майно заповідала їй.

Після смерті матері вона подала заяву про прийняття спадщини. Інших спадкоємців у неї не було. Після закінчення шестимісячного терміну вона звернулася до Нотаріальної контори для оформлення спадщини та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на належну матері земельну ділянку та майновий пай, як колишнього члена КСП ім. «Чкалова», а щодо належної матері частини будинку, то нотаріусом була винесена постанова про відмову у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку № 49 по вул. Незаможній, с. Шатура.

У звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності батьків на будинок вона не має змоги оформити свої спадкові права та змушена звернутися до суду.

Позивач до суду не зявилася, але звернулась до суду із заяву про розгляд справи в її відсутності, вказавши, що позов підтримує та просила його задовольнити.

Відповідач - Шатурська сільська рада також надала до суду заяву, в якій зазначила, що не заперечує проти задоволення позову та просила розглянути справу без участі представника Шатурської сільської ради.

Суд, вивчивши матеріали справи приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані і підлягають задоволенню у відповідності до вимог ч.4 ст. 174 ЦПК України, яка передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 помер 10 квітня 2010 року, що підтверджується даними свідоцтва про смерть (а.с.8).

Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину житлового будинку за № 49 по вул. Незаможній у с. Шатура Ніжинського району Чернігівської області.

ОСОБА_2 на випадок смерті, склав заповіт, який був посвідчений секретарем виконавчого комітету Шатурської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області 29.04.2009року за № 5, що знаходиться у матеріалах справи.

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії 01.04.2016 року нотаріус ОСОБА_4 відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину спірного житлового будинку після померлого ОСОБА_2 у звязку з відсутністю правовстановлювального документу (а.с.24).

Факт смерті матері позивача - ОСОБА_3, що померла 14 жовтня 2015 року підтверджується даними свідоцтва про смерть (а.с.9).

З довідки Шатурської сільської ради № 121 від 24.02.2016 року вбачається, що ОСОБА_3, яка померла 14 жовтня 2015 року на день смерті постійно проживала і була зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1.

За життя ОСОБА_3 склала заповіт, відповідно до якого все своє майно заповідала позивачу.

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії 18.04.2016 року нотаріус ОСОБА_4 відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину спірного житлового будинку після померлої ОСОБА_3 у звязку з відсутністю правовстановлювального документу, в якому б була визначена частка житлового будинку, належна особисто спадкодавцю ОСОБА_2 (а.с.25).

Спірний будинок № 49 по вул. Незаможній в с. Шатура Ніжинського району належав до колгоспного двору, голова якого був ОСОБА_2, що помер 10 квітня 2010 року.

З довідки Шатурської сільської ради № 119 від 24.02.2016 року вбачається, що станом на 15.04.1991 року в спірному домоволодінні були прописані та мешкали ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовом про захист права приватної власності»» № 20 від 22 грудня 1995 року право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, яки до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні.

Виходячи із рівності часток членів колгоспного двору, станом на 15.04.1991 року ОСОБА_2, що помер 10.04.2010 pоку та ОСОБА_3, що померла 14.10.2015 року належала по 1/2 частині житлового будинку з надвірними будівлями № 49 по вул. Незаможній у с. Шатура Ніжинського району Чернігівської області.

Як вбачається з постанови нотаріуса другої Чернігівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.04.2016 року у визначений законодавством шестимісячний строк позивач подала заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері ОСОБА_3.

Згідно довідки КП « Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» №164 від 10.03.2016 року, свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок за № 49 по вул. Незаможній у с. Шатура Ніжинського району Чернігівської області, станом на 31.12.2012 року видане 12.12.1991 року на підстав рішення № 153 від 12.07.1989 року, який є колгоспним двором, голова якого ОСОБА_2 без визначення частки житлового будинку, яка належить особисто спадкодавцю ОСОБА_2, що помер 10.04.2010 pоку (а.с.16).

На частину спадкового майна, що належало ОСОБА_3 та ОСОБА_2 позивач отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме на два майнових паї та дві земельні ділянки, що на даний час належить позивачу на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, виданими державним нотаріусом Ніжинської районної нотаріальної контори та нотаріусом другої Чернігівської державної нотаріальної контори (а.с.20- 23).

Згідно ст. 392 ЦК України право власності на спадкове майно може бути визнано за позивачем судом.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців).

Як суспільна група, колгоспний двір існував до 15 квітня 1991 року, тобто, до прийняття постанови Верховної Ради Української PCP № 885 - XII, якою було введено в дію Закон України «Про власність».

Згідно розяснень п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, до правовідносин, які виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ч.3 п.23 постанови пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 Про судову практику в справах про спадкування в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до розяснень Міністерства Юстиції України від 21 лютого 2005 року №19-32/319 у випадку смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись у судовому порядку.

З огляду на встановлене, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позовні вимоги позивача обґрунтованими, доведеними належними доказами, а тому їх слід задовольнити. Керуючись ст.ст.174, 213-215 ЦПК України, ст.ст.392, 1216, 1218, 1251, 1269 ЦК, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за № 49 по вул. Незаможній у с. Шатура Ніжинського району Чернігівської області, на 1/2 частину житлового будинку після померлого 10.04.2010 року ОСОБА_2 та на 1/2 частину житлового будинку після померлої 14.10.2015 року матері ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Суддя: