Справа № 289/441/16-ц
Номер провадження 2/289/401/16
27.04.2016 року м.Радомишль
Радомишльський районний суд Житомирської області у складі :
головуючого судді Сіренко Н.С.,
при секретарі Галькевич Ю.В.,
за участі позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування завданих збитків, -
Матеріальну шкоду позивач оцінила, виходячи з ваги корови 450 кг та ціни на дорослу велику рогату худобу середньої вгодованості, що зазначена на сайті продажу в Інтернеті.
Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового розгляду була повідомлена належним чином, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала, причини неявки не повідомила.
За згоди позивача суд у відповідності до статті 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Допитані в якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суду пояснили, що між жителями с. Кичкирі Радомишльського району Житомирської області існує усна домовленість про встановлення черги випасання корів. 06.10.2015 року була черга пасти корів ОСОБА_2, в той же час, як вияснилося, вона особисто корів не пасла, а найняла своїх племінників, які ввечері пригнали стадо корів, але корова ОСОБА_1 була відсутня. Бачили, що позивач декілька днів здійснювала пошук корови, але безрезультатно.
Вислухавши пояснення позивача, покази свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
У відповідності до ч.3 ст.10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виник спір.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 в своєму господарстві за адресою: с. Кичкирі, вул. Шляхова, 15, Радомишльського району Житомирської області утримувала корову «Комашка» червоно-рябої масті, віком 2 років, що підтверджується довідкою Кичкирівської сільської ради №80 від 02.02.2016 року ( а.с.7).
Як установлено судом, мешканці села, у тому числі і сторони, мали домовленість про спільне випасання корів, тобто фактично між сторонами існували договірні правовідносини щодо спільної діяльності. Між власниками великої рогатої худоби, що проживають в ІНФОРМАЦІЯ_2 тривалий час існує черга на спільне випасання належної їм великої рогатої худоби, яке здійснюється власниками корів почергово на місцевому пасовищі, відповідно до встановленого графіку відповідач 06.10.2015 року згідно черги пасти корів випало ОСОБА_2 (а.с.9,10).
Хоч усні домовленості на позачерговий випас худоби і піднайом іншої особи на виконання цих обов'язків замість себе не передбачені актами цивільного законодавства, але ці домовленості за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, а тому носять зобов'язальний характер. При цьому виконання обов'язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, інших актів цивільного законодавства або суті зобов'язання не випливає обов'язок боржника виконати зобов'язання особисто, але саме боржник відповідає за порушення зобов'язання іншими особами, на яких було покладено його виконання, якщо договором або законом не встановлено відповідальність безпосереднього виконавця.
Згідно акта від 02.02.2016 року, який склали і підписали жителі с. Кичкирі, 06.10.2015 року під час випасання корів тільна телиця гр. ОСОБА_1 ввечері після випасу не повернулася в господарство, пошуки тривали кілька місяців але безрезультатно (а.с.6,9).
Цивільні відносини можуть регулюватися звичаєм відповідно до ч.1 ст.7 ЦК України, зокрема звичаєм ділового обороту. Звичаєм є правило поведінки, яке не встановлене актами цивільного законодавства, але є установленим у певній сфері цивільних відносин.
Згідно з правилами статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1ст.626 ЦК України).
Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Оскільки відносини жителів села Кичкирі, де мешкають сторони, по збереженню та відповідальності за ввірених пастуху корів врегульовано їх договором, заснованим на звичаї, і такий договір не суперечить актам цивільного законодавства, він є дійсним та підлягає застосуванню у спорі між сторонами. Тобто, відповідач ОСОБА_2 взяла на себе обов'язок по випасу громадської череди, який сам по собі включає і обов'язок по збереженню худоби на час її випасу, яка була передана їй власниками, що було підтверджено в судовому засіданні в тому числі і поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6
Суд вважає, що у ОСОБА_2, яка відповідно до усної домовленості про випас корів у спільній череді почергово, повинна випасати худобу, виникли обов'язки по її збереженню на час випасу, однак остання не проявила турботливості та обачності, що вимагалися від неї при випасу корів кожним господарем по черзі, довірила пасовище іншим особам, які виконують допоміжну роль в умовах випасання худоби за визначеною черговістю, що є свідченням неналежного виконання нею зобов'язання по випасу стада корів, коли надійде черга.
Таким чином судом встановлено, що саме внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов'язків про випас корів, а саме неналежним доглядом за худобою під час випасання, корова позивача не повернулася в домогосподарство позивача.
Відповідно до частин першої та другої статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.
Аналіз положень статті 614 ЦК України дає підстави для висновку про те, що, установлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобов'язання, ЦК України покладає на неї обов'язок довести відсутність своєї вини.
Позивач в своєму позові фактично просить про відшкодування їй реальних збитків у вигляді прямої матеріальної шкоди.
Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодовування в повному обсязі, якщо законом чи договором не передбачене інше, при цьому під збитками розуміються втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Визначаючи розмір матеріальної шкоди, суд виходить з наступного.
Згідно п. 4.3. «Інструкції з бонітування великої рогатої худоби молочних і молочно-м'ясних порід» затвердженої наказом Міністерства аграрної політики України від 30.12.2003 N 474, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21 січня 2004 р. за N 95/8694), оцінку корів і бугаїв за живою масою проводять на основі мінімальних встановлених вимог (далі - стандарт породи) до кожної породи: для бугаїв - у певному віці; для корів - у залежності від числа отелень (додаток 5).
У відповідності до ч. 3 статті 623 ЦК України збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні вартості корови, суд враховує, зокрема, середню ринкову вартість такої корови згідно наданих позивачем роздруківок опублікованих оголошень (а.с.13-16).
В той же час суд враховує, що відповідач являється людиною похилого віку, пенсіонеркою, а у відповідності до ч.3 статті 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, тому позов слід задовольнити частково, зменшивши заявлену позивачем суму.
Судові витрати, відповідно до ст.88 ЦПК України, присуджуються позивачеві.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 7, 22, 509, 526, 611, 623, 626, 1193 ЦК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування завданих збитків задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551,20 грн. сплаченого судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, подану протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Н.С.Сіренко