Справа № 308/1653/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2016 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Сарай А.І., при секретарі Струтинська Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород цивільну справу за заявою ОСОБА_1, де заінтересована особа Ужгородський районний відділ Державної міграційної служби України про встановлення факту постійного проживання у будинку,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою, де заінтересована особа Ужгородський районний відділ Державної міграційної служби України про встановлення факту постійного проживання у будинку.

Заяву обґрунтовує тим, що він народився 22 квітня 1954 року у с. Яворово Ужгородського району Закарпатської області. В 1975 році ним був укладений шлюб з ОСОБА_2. 16 липня 1976 року він отримав паспорт громадянина СРСР серії І-ФМ № 589629. З 1978 року був прописаний та проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1 (теперішня вул. Берег) у будинку № 128. В цьому будинку він проживав спільно з дружиною, двома його дітьми, тещею та братом його дружини до 31 травня 1982 року. Потім вони перестали спільно проживати. До 1991 року він проживав в Україні, але за межами Закарпатської області. Повернувся до дружини після розпаду СРСР восени 1991 року. З 1991 року по теперішній час він проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з дружиною ОСОБА_3. Про факт його проживання за вказаною адресою з осені 1991 року підтверджують сусіди ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Внаслідок різних причин він не здійснив заміну паспорта громадянин СРСР на паспорт громадянина України. На даний час він хворіє і потребую лікування. Також він досяг пенсійного віку та має право на отримання пенсії, відповідно до закону України «Про пенсійне забезпечення». Відсутність паспорта громадянина України унеможливлює отримання пенсії. Просить встановити факт його постійного проживання з 13 листопада 1991 року і до теперішнього часу за адресою: Закарпатська область, місто Чоп, вул. Берег, будинок 128.

Заявник в судове засідання не зявився, так як подав заяву відповідно до якої повністю підтверджує факти, викладені у його заяві та просить суд розглянути справу без його участі, оскільки на сьогоднішній день у нього ампутована нога і він не має можливості прибути на судове засідання. Водночас, уточнив вимоги заяви та просить встановити факт його проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року. Уточненні вимоги просить задовольнити.

Представник Ужгородського районного відділу Державної міграційної служби України в судове засідання не зявився. Начальник установи подав до суду клопотання відповідно до якого просить розглянути справу без присутності представника Ужгородського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно паспорта громадянина СРСР серії І-ФМ № 589629, виданого 16 липня 1976 року відділом внутрішніх справ Ужгородського міськвиконкому Закарпатської області заявник ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, є уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_4. З даного паспорту вбачається, що місце прописки заявника з 20 березня 1986 року є с. Мінеральне Ужгородського району Закарпатської області.

З письмової заяви ОСОБА_3 від 16 лютого 2016 року вбачається, що остання підтверджує, що з осені 1991 року вона проживає спільно з ОСОБА_1 за адресою: Закарпатська область, м. Чоп, вул. Берег, у будинку 128.

Відповідно до письмових заяв ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 від 09 лютого 2016 року, останні підтверджують, що ОСОБА_1 з листопада 1991 року проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5 разом з ОСОБА_3

Зазначені докази доводять, що станом на 13 листопада 1991 року заявник ОСОБА_1 постійно проживав на території України.

Статтею 256 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України суди встановлюють також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення факту, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з розясненнями, викладеними Верховним Судом України в листі від 01 січня 2001 року про «Судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК України суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24.08.1991 р. а території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повно рідні та неповно рідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу ІНФОРМАЦІЯ_6, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобовязання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Отже, відповідно до норм Закону України «Про громадянство України» особи, які проживали на території України на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство» від 08.10.1991 р. № 1631-ХІІ (набрав чинності 13 листопада 1991 року) є громадянами України.

Встановлення факту постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року має для заявника юридичне значення та породжує для нього юридичні наслідки.

Отже, з огляду на відсутність документів, які підтверджують факт постійного проживання заявника на території Україні на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України», наявні підстави для встановлення цього факту в судовому порядку, у звязку з чим заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 60, 209, 213-215, 234, 235, 256, 259 ЦПК України суд,

Р І Ш И В:

Заяву задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, на території України станом на 13 листопада 1991 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Сарай А.І.