Справа № 368/894/16-ц
Провадження № 6/368/18/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2016 р. м. Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Закаблук О.В.

при секретарі- Широкоступ К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за поданням відділу державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянці ОСОБА_1, суд, -

В С Т А Н О В И В :

21.06.2016 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшло подання відділу державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянці ОСОБА_1, в якому державний виконавець просить суд винести ухвалу, якою:

- тимчасово обмежити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (і.н. НОМЕР_1), у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобовязань, покладених на неї рішенням.

- розглянути дане подання без участі представника ВДВС Кагарлицького РУЮ;

- копію рішення надіслати до ВДВС Кагарлицького РУЮ.

21.06.2016 року автоматизованою системою документообігу суду для слухання справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В.

Слухання справи було призначено на 04.07.2016 року.

В судове засідання представник ВДВС Кагарлицького РУЮ в Київській області не з»явився, проте в прохальній частині подання міститься заява ВДВС Кагарлицького РУЮ в Київській області про слухання подання без участі представника.

Інші заінтересовані особи, в тому числі, особа, щодо якої вирішується питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, - ОСОБА_1 в судове засідання не викликалися, так як згідно ч. 2 ст. 377 1 ЦПК України суд негайно розглядає подання, зазначене в ч. 1 ст. 377 1 ЦПК України, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та винести ухвалу про відмову в задоволенні подання ДВС, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Фактичні обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні, та застосування до них норм права.

Вимоги, викладені в поданні ДВС, обґрунтовуються наступним:

У Кагарлицькому районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на виконанні знаходиться зведене виконавче провадження № 51475177 відносно боржника, - ОСОБА_1 до складу якого входять 10 виконавчих документів про стягнення з боржника на користь фізичних осіб заборгованості в розмірі 21100 грн. 00 коп., а саме:

- виконавчий лист №368/2260/14-к від 20.10.2015 року Кагарлицького районного суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 7000 грн. 00 коп.;

- виконавчий лист №368/2260/14-к від 30.09.2015 року Кагарлицького районного суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу в розмірі 4500 грн. 00 коп.;

- виконавчий лист №368/2260/14-к від 30.09.2015 року Кагарлицького районного суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь Дерев»янка ОСОБА_4 боргу в розмірі 1000 грн. 00 коп.;

- виконавчий лист №368/2260/14-к від 30.09.2015 року Кагарлицького районного суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 боргу в розмірі 500 грн. 00 коп.;

- виконавчий лист №368/2260/14-к від 29.09.2015 року Кагарлицького районного суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 боргу в розмірі 2200 грн. 00 коп.;

- виконавчий лист №368/2260/14-к від 29.09.2015 року Кагарлицького районного суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 боргу в розмірі 1500 грн. 00 коп.;

- виконавчий лист №368/2260/14-к від 29.09.2015 року Кагарлицького районного суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 боргу в розмірі 500 грн. 00 коп.;

- виконавчий лист №368/2260/14-к від 01.10.2015 року Кагарлицького районного суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_9 боргу в розмірі 1500 грн. 00 коп.;

- виконавчий лист №368/2260/14-к від 04.11.2015 року Кагарлицького районного суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_10 боргу в розмірі 500 грн. 00 коп.;

- виконавчий лист №368/2260/14-к від 04.11.2015 року Кагарлицького районного суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_10 боргу в розмірі 1900 грн. 00 коп.

Однак, боржником у строк, наданий для самостійного виконання, рішення не виконано.

Відповідно до вимог ст. 27 Закону державним виконавцем розпочато примусове виконання рішення.

22.01.2016 року, 25.01.2016 року винесено постанови про відкритої виконавчих проваджень, які надіслано сторонам для виконання та для відома.

Державним виконавцем було вжито наступні заходи примусового виконання рішень, що підтверджують повноту вчинення виконавчих дій: з метою виявлення зареєстрованого за боржником майна та доходів надіслано запити Державної інспекції сільського господарства в Київській області, регіонального центру територіального сервісного центру 3242, Пенсійного фонду України та Державної податкової служби України.

25.01.2016р. надійшла відповідь Державної податкової служби України про те, що номери рахунків відкритих в банках та інших фінансових установах відсутні.

25.01.2016р. надійшла відповідь з Пенсійного фонду України про те, що боржниця пенсію не отримує та ніде не працює.

01.02.2016 винесено постанову про об'єднання виконавчих проваджень до зведеного виконавчого провадження.

17.06.2016р. державним виконавцем винесено постанову про арешт всього майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, яку надіслано до Регіонального центру територіального сервісного центру 3242 для виконання та сторонам до відома.

17.06.2016р. державним виконавцем внесено запис про реєстрацію обтяження до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відносно боржника ОСОБА_1.

17.06.2016 сформовано витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

За час перебування виконавчого документу на виконанні, кошти на депозитний рахунок відділу від боржниці не надходили.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону, боржник зобовязаний:

- утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення;

- надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах;

- своєчасно з»являтися за викликом державного виконавця;

- письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Враховуючи викладене, в строк визначеного державним виконавцем рішення суду не виконано, боржник ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян», підставою для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян за кордон є ухилення громадянина від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань. Тимчасове затримання або вилучення паспорта у таких випадках здійснюється судом, органами прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки. Державної прикордонної служби України, військовими комісаріатами та консульською службою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону державний виконавець зобовязаний вживати передбачених Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 18 ч. 3 ст. 11 Закону передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

Згідно ст.. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобовязань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобовязань.

Відповідно до статті 337-1 Цивільного процесуального кодексу України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Суд вважає, що дане подання необґрунтоване з наступних підстав.

Дійсно, відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян», підставою для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян за кордон є ухилення громадянина від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань. Тимчасове затримання або вилучення паспорта у таких випадках здійснюється судом, органами прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Державної прикордонної служби України, військовими комісаріатами та консульською службою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 18 ч. 3 ст. 11 Закону передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові (громадянці) України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Перш за все слід зазначити, що в поданні належним чином не вказано, яким саме чином боржник ухиляється від виконання обов»язків, покладених на нього судом.

Так, суд вважає, що в порушення ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», в поданні ДВС державний виконавець не навів обставини, які свідчать:

- вчинення дій ОСОБА_1, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення;

- дій ОСОБА_11, які спрямовані на не надання у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах;

- не надано фактів умисних неявок ОСОБА_1 за викликом державного виконавця.

Суд вважає, що в даному випадку державним виконавцем в поданні слід довести суб»єктивні обставини, (умисні, протиправні з точки зору Закону України «Про виконавче провадження»), з боку боржника щодо не сплати ним коштів за рішенням суду, так як об»єктивні обставини ( як то відсутність коштів, ліквідного майна) судом в даній категорії не сприймаються як підстави для задоволення подання.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону, боржник зобов'язаний:

- утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення;

- надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах;

- своєчасно з»являтися за викликом державного виконавця;

- письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян», підставою для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян за кордон є ухилення громадянина від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, -до виконання зобов'язань. Тимчасове затримання або вилучення паспорта у таких випадках здійснюється судом, органами прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Державної прикордонної служби України, військовими комісаріатами та консульською службою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В даному випадку слід зазначити, що державним виконавцем не в повному обсязі вчинив дії, спрямовані на здійснення виконавчих дій, - так, державним виконавцем не встановлено серію, номер паспортаЯкименко ОСОБА_12, ким, та коли був виданий, не встановлено, чи взагалі ОСОБА_1 має паспортний документ, який дає їйу змогу виїзду з кордон, що можна було зробити шляхом подачі відповідних запитів до ДМС України в м. Києві та Київській області.

Пунктом 18 ч. 3 ст. 11 Закону передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Знову ж таки, суд, зглядаючись на вищевказану норму права, вважає, що в поданні державним виконавцем не доведено факту ухилення боржника від виконання зобов»язань, покладених на нього рішенням суду, не надано в повному обсязі паспортних даних щодо ОСОБА_1, які необхідні при вирішенні питання щодо обмеження права виїзду за межі України, що судом наведено вище.

Крум того суд зазначає, що вищевказане подання в порушення листа міністерства юстиції України № 25 32/507 від 06.06.2008 року «Щодо виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобов»язання, в тому числі зі сплати аліментів, покладених на них рішеннями судів» не містить відомостей, які давали б змогу задоволити подання, а саме:

В поданні відсутні:

- відсутнє обґрунтування ухилення боржника від виконання своїх зобов»язань.

- в прохальній частині подання відсутні: повні анкетні дані, паспортні дані ОСОБА_1, що унеможливить виконання ухвали суду щодо тимчасового обмеження в праві виїзду за кордон органом, на якого покладається виконання ухвали суду, - Прикордонною службою України.

Норми процесуального права, використані судом при вирішенні подання.

Відповідно до статті 337-1 Цивільного процесуального кодексу України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Отже, враховуючи вищевикладені недоліки, які допущені ВДВС України в поданні, суд остаточно приходить до висновку щодо відмови в задоволенні подання.

Слід зазначити, що апеляційному оскарженню в даній категорії справ підлягає лише ухвала про надання дозволу на примусове проникнення до житла, що передбачено п. 23 ч. 1 ст. 293 ЦПК України, ухвала ж про відмову в задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянину (громадянці) апеляційному оскарженню не підлягає, до неї застосовуються правила, які передбачені ч. 2 ст. 293 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись листом Міністерства Юстиції України за № 25 32/507 від 06.06.2008 року, ст..ст. 208 210, 337 - 1 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання відділу державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянці ОСОБА_1, - відмовити.

Ухвала на підставі ч. 1 ст. 293 ЦПК України апеляційному оскарженню не підлягає.

У відповідності до ч. 2 ст. 293 ЦПК України у разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд першої інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

С Cуддя: ОСОБА_13