Справа №265/6239/15-ц
Провадження №2/265/96/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Міхєєвої І.М.,

за участю секретаря Федорової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Маріуполі Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України, Державної казначейської служби України, Кабінету Міністрів України про відшкодування шкоди, заподіяної терористичним актом,

В С ТА Н О В И В :

15 вересня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до Служби безпеки України (далі за текстом - СБУ) про відшкодування шкоди, заподіяної терористичним актом. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 24.01.2015року у мікрорайоні «Східний» м.Маріуполя в результаті терористичного акту було знищено належний йому автомобіль марки «Мерседес Віто», модель «108 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1, ринкова вартість якого становить 8500 доларів США. Актом комісії Відділення пожежної безпеки державного пожежно-рятувального загону ГУ ДСНС України в Донецькій області зафіксовано, що автомобіль ОСОБА_2 було знищено імовірно від влучення артилерійного снаряду. Відповідно до проведеної незалежної оцінки автомобіль позивача ремонту не підлягає, його середня ринкова вартість становить 8500 доларів США, вважає, що йому спричинена матеріальна шкода. Також зазначав, що з моменту терористичного акту він постійно зазнає моральних та фізичних страждань, періодично в нього відбуваються панічні атаки організму, страху, невпевненості, в захисті з боку держави, він вимушений вживати ліки та заспокійливі засоби, нервує, багато часу витрачає на написання заяв та відвідування органів влади. Позивач вважає, що завдана йому має бути відшкодована в повному обсязі за рахунок коштів Державного бюджету України органами, які виконують функції держави, посилався на статті 4, 19 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» як на спеціальний нормативний акт у виниклих правовідносинах. Просив стягнути з відповідача, в особі СБУ, матеріальну шкоду, спричинену знищенням автомобіля в розмірі 8500 доларів США та моральну шкоду у розмірі 50 000 гривень. В подальшому в ході розгляду справи позивачем було надано заяву про уточнення позовних вимог та залучено до участі в розгляді справи у якості співвідповідачів Державну казначейську службу України (далі за текстом - Казначейство) та Кабінет Міністрів України. В остаточній редакції позовних вимог позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь матеріальну шкоду за знищення належного йому автомобіля внаслідок терористичного акту у розмірі 186575 гривень, а також моральну шкоду у розмірі 50000 гривень.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовних заявах, доповнивши, що відповідно до ст. 4 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» організація боротьби з тероризмом в Україні та забезпечення її необхідними силами, засобами і ресурсами здійснюються Кабінетом Міністрів України в межах його компетенції, Служба безпеки України є головним органом у загальнодержавній системі боротьби з терористичною діяльністю. Відповідно до положень ст.19 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» відшкодування шкоди, заподіяної громадянам терористичним актом, провадиться за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до закону, Посилання відповідача, в особі Служби безпеки України, на те, що в акті не містяться дані про протиправні дії саме Служби безпеки України, вважає хибними. Зазначав, що йому шкода повинна бути відшкодована з Державного бюджету України, а вже потім відповідачами дана сума буде стягуватись з осіб, винних у заподіянні йому шкоди. Зазначав, що за загальними підставами відповідальність за завдану майнову шкоду, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Проте, в у його випадку шкода завдана внаслідок вчинення терористичного акту, а тому вона повинна бути відшкодована за спеціальним законом Законом України «Про боротьбу з тероризмом» за рахунок коштів Державного бюджету України. Вважав недоцільним посилання відповідачів на те, що сьогодні відсутній законодавчий акт який визначав би порядок відшкодування шкоди, завданої терористичним актом, та вважає що це не є підставою для зняття відповідальності з держави за вчинене. Той факт, що в законодавстві відсутній порядок відшкодування шкоди не є його виною та не знімає відповідальності з держави. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини принцип верховенства права вимагає, щоб держава забезпечила правові та практичні умови для виконання законів, а відмову йому у реалізації його права з мотивів відсутності необхідного законодавчого механізму, він вважає є порушенням державою статті 1 1 Протоколу до Конвенції шляхом втручання у право особи. Відсутність правового механізму реалізації прав особи на відшкодування шкоди, завданої терактом не може бути аргументом для звільнення держави від відповідальності. Яким чином та за яким порядком буде реалізоване відшкодування йому шкоди це компетенція посадових осіб держави. Вважає, що до виниклих правовідносин з урахуванням відсутності спеціального акту, який би врегулював порядок відшкодування шкоди потерпілим від збройного конфлікту, повинні застосовуватися Конвенція та практика Європейського суду з прав людини як джерело право у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, стягнувши солідарно з відповідачів на його користь матеріальну шкоду у розмірі 186575 гривень, що еквівалентно 8500 доларам США за курсом НБУ станом на 15.09.2015року та моральну шкоду у розмірі 50 000 гривень.

Представник відповідача, в особі Служби безпеки України, - ОСОБА_3, діюча на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі, заперечувала проти їх задоволення, посилаючись на те, що позивачем не підтверджені викладені у позові обставини належними та достовірними доказами, надані позивачем акти не містять дані про протиправні дії Служби безпеки України. Відповідно до вимог ст. 1166 Цивільного кодексу України обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними та шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Позивачем не подано доказів, які б підтверджували завдання йому шкоди відповідачем в особі Служби безпеки України, розмір даної шкоди. Питання відшкодування матеріальної шкоди заподіяної під час антитерористичної операції (або терористичним актом) є одним з найбільш актуальних та вимагає пріоритетного вирішення з огляду на широкомасштабну антитерористичну операцію, що триває на території Донецької та Луганської областей. Зазначала, що за загальними підставами відповідальність за завдану майнову шкоду покладається у повному обсязі на особу, яка її завдала, станом на момент розгляду справи відсутній законодавчий акт, який визначав би порядок відшкодування шкоди, завданої терористичним актом для реалізації положень ст.19 Закону України «Про боротьбу з тероризмом». З метою допомоги громадянам, які постраждали внаслідок терористичної діяльності та відновлення інфраструктури Донецької та Луганської областей, Президентом України та Урядом України неодноразово підтверджувалися зобовязання держави щодо допомоги у відновленні житла, майна мешканців цих регіонів. Зазначені аспекти соціально-економічної політики держави знайшли своє відображення у рішеннях Ради національної безпеки і оборони України від 14.11.2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях» та від 25.01.2015 року «Про надзвичайні заходи протидії російській загрозі та проявам тероризму, підтримуваним Російською Федерацією». Службою безпеки України у межах визначеної законодавством компетенції вживаються активні заходи з проведення антитерористичної операції. Зазначала, що передбачений чинним законодавством України обовязок Служби безпеки України стосовно виконання своїх повноважень відповідно до Закону України «Про Службу безпеки України» та Закону України «Про боротьбу з тероризмом» не може слугувати правовою підставою для відшкодування шкоди позивачу. Слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Донецькій області на теперішній час ведеться досудове розслідування у кримінальному провадженні за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 258 КК України, в межах якого 14.07.2015 року позивача ОСОБА_1 відповідно до ст.55 КПК України залучено у якості потерпілого. Вважає, що позивачем не доведено, що моральна шкода, нібито завдана йому, є наслідком винних дій СБУ, а тому це виключає наявність причинно-наслідкового звязку між діями відповідача та наслідками, якими законодавство повязують наявність моральної шкоди. Служба безпеки України є неналежним відповідачем, бо Головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує фінансову та бюджетну політику є Міністерство фінансів України, а центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговуватися, бухгалтерського обліку виконання бюджетів є Державна казначейська служба України. Просила суд відмовити у позовних вимогах позивача до СБУ у повному обсязі.

Представник відповідача, в особі Державної казначейської служби України, до судового засідання не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника та письмові заперечення на позов, з яких вбачається, що позовні вимоги вважають необґрунтованими та незаконними. Згідно з Положенням про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 15.04.2015№215, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку, зокрема, управляє наявними фінансовими ресурсами, що консолідуються на єдиному казначейському рахунку, що ним обліковуються. Казначейство є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, власні бланки, рахунки в Казначействі і банках. Казначейство виступає від власного імені, самостійно відповідає за власними зобовязаннями і є окремим учасником цивільних відносин відповідно до - частини 1 статті 2 Цивільного кодексу України. Пунктом 8 статті 7 Бюджетного кодексу України затверджено принцип цільового використання коштів - бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями. Законом України Про Державний бюджет України на 2015 рік не передбачено загальнодержавних видатків на відшкодування шкоди, заподіяної громадянам терористичним актом, а тому Казначейство не має правових підстав здійснювати відшкодування зазначеної у позовній заяві шкоди. Крім того, вважають, що при визначенні особи, яка має відшкодовувати шкоду, слід врахувати, що згідно з ст. 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, якщо така особа не доведе, уважити, що в матеріалах справи відсутні докази руйнування майна, відсутні також докази того, що руйнування спричинені саме проведенням антитерористичної операції у зазначеному позивачем районі і ким були завдані зазначені руйнування, крім того, не обґрунтований розмір шкоди та як саме обчислював позивач зазначену ним суму. Вважають, що у позивача відсутнє право на відшкодування шкоди згідно із зазначеним Законом оскільки відсутні докази завданої шкоди. Просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача - Кабінету Міністрів України, в особі Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, до судового засідання не зявився, надіславши на адресу суду письмові заперечення з проханням розглядати справи у відсутність представника. З наданих письмових заперечень вбачається, що КМУ не визнає позовні вимоги у повному обсязі, вважають, що шкода повинна бути відшкодована належним відповідачем, Кабінет Міністрів України є неналежним відповідачем у даній справі. Конституцією України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України (стаття 113 Конституції України), організацію, повноваження і порядок діяльності Кабінету Міністрів України визначено Законом України «Про Кабінет Міністрів України» від 27 лютого 2014 року № 794-VII. Відповідно до положень статті 116 Конституції України та Закону України «Про Кабінет Міністрів України» до основних повноважень Кабінету Міністрів України не відносяться питання відшкодування шкоди, завданої терористичним актом (кримінальним правопорушенням). На даний час позивача залучено в якості потерпілого в кримінальному провадженні, яке порушено за частиною 3 статті 258 Кримінального кодексу України, особа, яка вчинила злочин не встановлена, досудове розслідування триває. Визначені Позивачем, в межах заявлених вимог, правові підстави для відшкодування шкоди, не ґрунтуються на законі. Законом України «Про боротьбу з тероризмом» №638-ІУ від 20.03.2003 року, з метою захисту особи, Держави і суспільства від тероризму, виявлення та усунення причин і умов, які його породжують, визначає правові та організаційні основи боротьби з цим небезпечним явищем, повноваження і обовязки органів виконавчої влади, обєднань громадян і організацій, посадових осіб та окремих громадян у цій сфері, порядок координації їх діяльності, гарантії правового і соціального захисту громадян у зв'язку із участю у боротьбі з тероризмом. Статтею 19 цього Закону передбачено, що відшкодування шкоди, заподіяної громадянам терористичним актом, провадиться за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до закону із наступним стягненням суми цього відшкодування з осіб, якими заподіяно шкоду, в порядку, встановленому законом. Частиною другою статті 4 Бюджетного Кодексу України встановлено, що при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно - правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать закону про Державний: бюджет України. Згідно з частинами першою та другою статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобовязання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Передбачення в Державному бюджеті України бюджетних призначень для відшкодування шкоди, заподіяної громадянам терористичним актом, можливе лише у разі законодавчого врегулювання вказаного питання. Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1002-р від 16.10.2014 року затверджено план заходів з організації відновлення пошкоджених (зруйнованих) об'єктів соціальної і транспортної інфраструктури, житлового фонду та систем забезпечення життєдіяльності на території Донецької та Луганської областей. Однак на даний час відсутній закон чи нормативний акт, який регулює такий порядок, не встановлено державний орган на який покладено обовязок здійснювати таке відшкодування та механізм визначення розміру відшкодування. Вимоги позивача по стягненню моральної шкоди у розмірі 50 000 гривень, також вважають безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на те, що належних доказів, які б підтверджували факт завдання шкоди безпосередньо відповідачем, а також доказів того, що КМУ є особою, яка завдала шкоду, позивачем до суду не надано, тобто відсутня протиправність діяння та вина КМУ, позивачем не надано жодних розрахунків та обґрунтувань суми моральної шкоди, вважають, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди ґрунтуються винятково на його поясненнях, сумнівних доказах, припущеннях тощо. Просили відмовити у повному обсязі в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення, позивача, пояснення представника відповідача, в особі Служби безпеки України, з урахуванням письмових заперечень інших відповідачів, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно акту від 28 січня 2015 року, складеного комісією у складі старшого інспектора відділення пожежної безпеки 3 державного пожежно-рятувального загону ГУ ДСНС України у Донецькій області старшого лейтенанта служби цивільного захисту ОСОБА_4, заступника начальника 24 ДПРЧ3 державного пожежно-рятувального загону ГУ ДСНС України у Донецькій області старшого лейтенанта служби цивільного захисту ОСОБА_5, за участю громадянина ОСОБА_1, комісія здійснила вихід на місце події, що виникла 24 січня 2015 року орієнтовно о 09-40 годині за адресою: м.Маріуполь, вул.Київська, буд. 46 та зробила висновок, що імовірно від влучення артілерійного снаряду було знищено мікроавтобус «Mersedes Vito», державний номер НОМЕР_1, а саме: транспортний засіб згорів, двері з правого боку відірвані, колеса згоріли, моторний відсік деформовано, в середині залишки двигуна, Кузов деформовано, вигнуто дах, салон вигорів повністю, на залишках автівки чисельні отвори, орієнтовно від вибуху артелірійного пристрою. (а.с. 10)

Згідно акту обстеження автомобіля працівника, складеного 12.02.2015року комісією ПАТ «ММК «ім.Ілліча», в ході обстеження автомобіля «Mersedes Vito», державний номер НОМЕР_1, ремонт автомобіля є недоцільним, орієнтовна ринкова вартість у середньому 8500 доларів США, від 6000 доларів США 11 000 доларів США у залежності від стану. (а.с.9)

Судом встановлено, що позивач звертався до Маріупольської міської ради, Донецької обласної державної адміністрації, народного депутату України ОСОБА_6 з приводу відшкодування спричиненої йому шкоди. Проте, йому було відмовлено з посиланнями на визначеність законами України органу державної влади відповідального за відшкодуванню шкоду в даному випадку.( а.с. 12-19, 27-29)

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 станом на 24.01.2015 року була застрахована, що підтверджується відповідним полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/7173234 від 19.02.2014 року, виданим ПСРУ «Українська пожежно-страхова компанія» (а.с.11)

Проте відповідно до ст.6 Закону України N 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», знищення автомобіля при обставинах зазначених в акті 28 січня 2015 року не є страховим випадком.

Відповідно до листа Управління служби безпеки України в Донецької області від 14.07.2015 року, слідчим відділом управління, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженню за ознаками злочину передбаченого ч.3 ст.258 КК України. Вказане кримінальне провадження зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № № 0000047 від 24.01.2015 року за фактом артилерійського обстрілу 24.01.2015 року мікрорайону Східний Орджонікідзевського району м. Маріуполя. (а.с.21)

14 липня 2015 року ОСОБА_1, відповідно до ст.55 КПК України залучено у кримінальному провадженні у якості потерпілого.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний звязок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. Зазначені підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом.

В зазначеній нормі міститься пряма вказівка на протиправність поведінки заподіювача шкоди як обовязкову підставу деліктної відповідальності. Протиправна поведінка в цивільних правовідносинах означає порушення особою вимог правової норми, що полягає в здійсненні заборонених дій або в утриманні від здійснення наказів правової норми діяти певним чином (бездіяльність).

Разом з тим, відповідно до листа Управління служби безпеки України в Донецької області від 14.07.2015 року, на даний час досудове розслідування у кримінальному провадженню від 24.01.2015 року за фактом артилерійського обстрілу 24.01.2015 року мікрорайону Східний Орджонікідзевського району м. Маріуполя триває, про підозру нікому не повідомлялось. Тобто винних осіб у скоєнні зазначеного злочину не встановлено.

Відповідно до ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом.

Положення вказаної статті передбачають можливість компенсації шкоди, завданої потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, за рахунок Державного бюджету України виключно у випадках та порядку, передбачених законом.

Механізм відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, за рахунок коштів Державного бюджету на сьогодні законодавчо визначений лише Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

В той же час вказаний Закон передбачає можливість реалізації норми цивільного законодавства про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, за рахунок коштів Державного бюджету лише у випадку, коли кримінальне правопорушення вчинено спеціальним суб'єктом (працівник правоохоронного органу, прокуратури) і набуло вигляду незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою тощо.

Таким чином, до прийняття спеціального закону про відшкодування державою шкоди відповідно до ст.1177 ЦК України, на підставі загальних правил, відшкодування здійснюватись не може.

Згідно з Законом України «Про боротьбу з тероризмом» №638-iV від 20.03.2003року , з метою захисту особи, держави і суспільства від тероризму, виявлення та усунення причин і умов, які його породжують, визначає правові та організаційні основи боротьби з цим небезпечним явищем, повноваження і обов'язки органів виконавчої влади, об'єднань громадян і організацій, посадових осіб та окремих громадян у цій сфері, порядок координації їх діяльності, гарантії правового і соціального захисту громадян у зв'язку із участю у боротьбі з тероризмом.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» відшкодування шкоди, заподіяної громадянам терористичним актом, провадиться за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до закону і з наступним стягненням суми цього відшкодування з осіб, якими заподіяно шкоду, в порядку, встановленому законом.

Відшкодування шкоди, заподіяної організації, підприємству або установі терористичним актом, провадиться в порядку, визначеному законом.

На теперішній час закона, який би регулював порядок відшкодування шкоди, заподіяної громадянам терористичним актом, не прийнято.

Розпорядженням КМУ №1002-р від 16.10.2014року затверджено План заходів з організації відновлення пошкоджених (зруйнованих) об'єктів соціальної і транспортної інфраструктури, житлового фонду та систем забезпечення життєдіяльності на території Донецької та Луганської областей. Однак на теперішній час відсутній закон чи нормативний акт, який регулює такий порядок, не встановлено державний орган на який покладено обов"язок здійснювати таке відшкодування та механізм визначення розміру відшкодування.

Окрім того, суд наголошує, що відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд також звертає увагу, що позивачем не надано жодного належного доказу в сенсі ст. 57 ЦПК України в підтвердження розміру шкоди, спричиненої йому терористичним актом, оскільки в акті обстеження знищеного автомобіля, наданим позивачем, зазначена орієнтовна ринкова вартість пошкодженого автомобіля, оцінку проведено не субєктом оціночної діяльності, спеціалістом, експертом тощо, не підтверджено позивачем і його право власності щодо автомобіля НОМЕР_2.

Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного.

У ч. 1 ст. 1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини.

Тобто, ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме, особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди - і серед інших, - наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

У ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала.

Таким чином, ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачає підстави відшкодування моральної шкоди незалежно від вини заподіювача, проте не змінює відповідальну за відшкодування моральної шкоди особу, якою за змістом ст.1167 ЦК України залишається особа, яка безпосередньо завдала моральну шкоду, а саме винна особа.

Аналіз положень ст. 1167 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (в т.ч. моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб'єктами, у спеціальний спосіб тощо).

Правило генерального делікту стосовно моральної шкоди закріплено у ст. 1167 ЦК України.

Умовами застосування цієї норми є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв'язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача.

За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача

Позивачем не надано доказів протиправної поведінки саме відповідачів, що виключає деліктну відповідальність. Тому підстав для стягнення з відповідачів, як окремо з кожного, так і в солідарному порядку, як матеріальної, так і моральної шкоди, заподіяної позивачам терористичним актом, немає.

Враховуючи викладене та встановлені обставини суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення вимог позивача.

Питання про розподіл судових витрат суд не вирішує, оскільки судові витрати позивачем не понесені.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3-11, 11, 60, 88, 212-218 ЦПК України, ст. 1166,177 ЦК України, Законом України «Про боротьбу з тероризмом»,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Служби безпеки України, Державної казначейської служби України, Кабінету Міністрів України про відшкодування шкоди, заподіяної терористичним актом, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.М.Міхєєва