Справа № 640/5350/16-ц
26 квітня 2016 року Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Губській Я.В.
при секретарі Приблуда І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту освіти та науки Луганської обласної держадміністрації про стягнення заборгованості по заробітній платі
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 01.02.2015 року її було звільнено з посади заступника директора по виховній роботі Брянської спеціалізованої школи 1-111 ступенів № 1 Брянської міської ради Луганської області за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України. При звільненні не було виплачено остаточного розрахунку по заробітній платі.
Позивач в судове засідання не з*явилась, повідомлена належним чином про час та місце судового розгляду, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю при заочному розгляду справи, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання повторно не з*явився, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду, ніяких заяв до суду не подав, у зв*язку з чим суд зі згоди позивача розглядає справу на підставі доказів, наданих позивачем, при заочному розгляду справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується копією трудової книжки (а.с. 9-10) , ОСОБА_2 працювала на посаді заступника директора по виховній роботі Брянської спеціалізованої школи 1-111 ступенів № 1 Брянської міської ради Луганської області та була звільнена за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України 01.02.2015 року.
Конституцією України передбачено право кожної людини на труд, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обов'язки, в рівній мірі кореспондується обов'язок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати труд працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату.
Відповідно до вимог ст. 94 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому вигляді, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Відповідно до вимог ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст. 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.
Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
За даними, наданими позивачем, при звільненні їй не було виплачено остаточного розрахунку та грошової компенсації за невикористану відпустку в липні 2014 року, у звязку з чим утворилась заборгованість по заробітній платі в розмірі 7210,27грн. та 7595,43 грн. відповідно. Доказів на спростування зазначеного суду під час розгляду справи не надано.
Відповідно до ст. 117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а при наявності спору про розмір належних сум - спір вирішується органом, який і визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.
Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Згідно ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.
Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.
За даними, наданими позивачем, нею було сплачено адвокату за надання правової допомоги (консультація, складання позовної заяви до суду) суму в розмірі 1000 грн., що підтверджується квитанцією від 29.03.2016 року (а.с. 13), у зв*язку з чим з відповідача підлягають відшкодуванню понесені витрати позивача.
Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України також з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно від задоволеної частини позовних вимог. Підстав для звільнення від сплати судового збору суду не наведено.
Керуючись ст.ст. 10,11,60,88, 169, 209,212-215,218, 224 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Стягнути з Департаменту освіти та науки Луганської обласної держадміністрації на користь на користь держави судовий збір у розмірі 641,40 грн.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя