УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до кредитної спілки «Львівська» про стягнення суми внеску (вкладу) та відсоткової ставки, стягнення моральної шкоди,

за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником ОСОБА_5, на рішення Галицького районного суду м. Львова від 15 жовтня 2015 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 05 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив стягнути з кредитної спілки «Львівська» (далі - КС «Львівська») на його користь:

- за договором від 15 листопада 2014 року № 2013-1139 внесок у розмірі 23 350 грн та нараховану відсоткову ставку у розмірі 1 953 грн;

- за договором від 12 грудня 2014 року № 2014-0236 внесок у розмірі 36 912 грн;

- відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 грн.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 15 листопада 2014 року між ним та КС «Львівська» було укладено договір № 2013-1139 про внесення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозит «Літній дощ» у сумі 23 350 грн строком на 4 місяці зі сплатою відсотків, а 12 грудня 2014 року - Умови № 2012-0236 про внесення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на додатковий пайовий внесок «Прибутковий» на суму 49 612 грн строком на 3 місяці зі сплатою відсотків відповідно до умов договору.

Посилаючись на те, що КС «Львівська» видала йому відсотки за умовами договору від 12 грудня 2014 року лише частково у сумі 10 700 грн внеску, просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 15 жовтня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з КС «Львівська» на користь ОСОБА_4 неповернутий внесок (вклад) за Умовою від 15 листопада 2014 року № 2013-1139 про внесення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозит «Літній дощ» у розмірі 23 350 грн., а також відсоткову ставку у розмірі 1 727 грн 31 коп.

Стягнуто з КС «Львівська» на користь ОСОБА_4 неповернуту частину внеску (вкладу) за Умовою від 12 грудня 2014 року № 2014-0236 про внесення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на додатковий пайовий внесок «Прибутковий» у розмірі 36 912 грн.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Галицького районного суду м. Львова від 17 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 до КС «Львівська» про стягнення 3 % річних задоволено.

Стягнуто з КС «Львівська» на користь ОСОБА_4 3 % річних за Умовою від 15 листопада 2014 року № 2013-1139 у розмірі 439 грн 21 коп.

Стягнуто з КС «Львівська» на користь ОСОБА_4 3 % річних за Умовою від 12 грудня 2014 року № 2014-0236 у розмірі 655 грн 44 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 05 лютого 2016 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 задоволено частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 15 жовтня 2015 року в частині стягнення неповернутого внеску у сумі 23 350 грн та в частині стягнення неповернутого внеску у сумі 36 912 грн змінено.

Стягнуто з КС «Львівська» на користь ОСОБА_4 неповернутий внесок (вклад) за Умовою від 15 листопада 2014 року № 2013-1139 у розмірі 19 350 грн.

Стягнуто з КС «Львівська» на користь ОСОБА_4 неповернуту частину внеску (вкладу) за Умовою від 12 грудня 2014 року № 2014-0236 у розмірі 38 912 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5, мотивуючи свої доводи порушенням судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині стягнення неповернутого внеску (вкладу) за договором від 15 листопада 2014 року № 2013-1139 у розмірі 19 350 грн та відмови у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди, та стягнути з КС «Львівська» на користь ОСОБА_4 неповернутий внесок (вклад) за договором від 15 листопада 2014 року № 2013-1139 у розмірі 23 350 грн, а також 5 000 грн завданої моральної шкоди.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що відповідачем порушено умови вказаних вище договорів, у зв'язку із чим наявні правові підстави для стягнення з КС «Львівська» неповернутих частин внеску (вкладу) у розмірі, зазначеному позивачем у позовній заяві. При цьому враховуючи, що за розрахунком суду заборгованість за договором від 12 грудня 2014 року складає 38 912 грн, проте позивачем заявлено до стягнення 36 912 грн, суд, враховуючи вимоги ст. 11 ЦПК України, дійшов висновку про стягнення з відповідача суми у розмірі 36 912 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли договірні правовідносини, проте умовами вказаних вище договорів не передбачено відшкодування моральної шкоди.

Апеляційний суд, змінюючи рішення місцевого суду, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, правильно погодився із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди, а також, керуючись ч. 3 ст. 303 ЦПК України та враховуючи технічну помилку у позовній заяві, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача за договором від 12 грудня 2014 року суми неповернутого внеску у розмірі 38 912 грн.

При цьому, враховуючи поданий відповідачем витяг із даних бухгалтерського обліку щодо виплати ОСОБА_4 за договором від 15 листопада 2014 року станом на 15 жовтня 2015 року суми у розмірі 4 000 грн, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що залишок за цим договором становить 19 350 грн, у зв'язку із чим задовольнив позовні вимоги у зазначеному розмірі.

Доводи касаційної скарги щодо виходу апеляційного суду за межі апеляційної скарги є необґрунтованими, оскільки відповідно до вимог ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не був належним чином повідомлений про розгляд справи у суді першої інстанції 15 жовтня 2015 року (дата ухвалення рішення), що підтверджується зокрема і поштовим повідомленням, яке було повернуто на адресу суду без вручення (а. с. 26), а тому апеляційний суд правильно прийняв до уваги витяг із даних бухгалтерського обліку, поданий КС «Львівська» до матеріалів справи у суді апеляційної інстанції, який позивачем не спростований, та вмотивовано зменшив розмір неповернутого внеску (вкладу) за договором від 15 листопада 2014 року.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій в оскаржуваній частині були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 15 жовтня 2015 року в частині, яка не змінена судом апеляційної інстанції, та рішення апеляційного суду Львівської області від 05 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана