Дата документу 23.06.2016
Справа № 320/3952/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2016 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Міщенко Т.М.

народних засідателів Степанової І.Г., Пльохіної О.О.,

при секретарі Макаренко В.В.

за участю прокурора Кісілічак С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за заявою Комунальної установи «Мелітопольський психіатричний диспансер» Запорізької обласної ради про госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатрично-наркологічного відділення в примусовому порядку,

встановив:

КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер» ЗОР звернувся до суду з заявою про госпіталізацію ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 у психіатрично-наркологічний відділення у примусовому порядку. Свою заяву мотивує тим, що ОСОБА_1 знаходиться на диспансерному обліку у психіатра з 1960 року з приводу параноїчної шизофренії, являється інвалідом ІІ групи. За рішенням суду від 05.12.2008 визнана недієздатною, опікуном призначена родичка хворої. Неодноразово лікувалась у жіночому психонаркологічному відділенні з загостренням депресивних станів. 18.06.2016 лікарем-психіатром ОСОБА_1 встановлений діагноз: «Шизофренія, параноїдна форма». Госпіталізована за добровільною згодою опікуна для подальшого нагляду та лікування.

Представник КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер» ЗОР лікар-психіатр ОСОБА_2 в судовому засіданні просила задовольнити заяву про госпіталізацію ОСОБА_1 в примусовому порядку, оскільки вона знаходиться на диспансерному обліку у психіатра з 1960 року з приводу параноїчної шизофренії, страждає на психічні розлади, в 2008 та 2016 роках намагалася вчинити самогубство. Згідно висновку ЛКК ОСОБА_1 встановлено діагноз: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, депресивний синдром». На даний час вона госпіталізована, однак перебування її в лікарні без рішення суду, порушує її права.

Законний представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що вона родичка хворої та її опікун за рішенням суду. Просить задовольнити заяву про примусову госпіталізацію її підопічної, оскільки її стан погіршився, хвора говорить, що не хоче жити, намагалася вчинити самогубство, вона потребує лікування.

Суд, вислухавши пояснення представника КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер» ЗОР лікаря-психіатра ОСОБА_2, законного представника ОСОБА_1 ОСОБА_3, думку прокурора, який не заперечував проти задоволення заяви, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав.

05.12.2008 рішенням Мелітопольського міськрайонного суду ОСОБА_1 визнана недієздатною/а.с.6/.

29.05.2009 рішенням Мелітопольського міськрайонного суду призначено ОСОБА_3 опікуном недієздатної ОСОБА_1О./а.с.5/.

ОСОБА_1 страждає тяжкими захворюваннями, що підтверджується медичними документами.

З 18.06.2016 ОСОБА_1 знаходиться на стаціонарному лікуванні у жіночому психіатрчно-наркологічному відділенні Комунальної установи «Мелітопольський психіатричний диспансер» Запорізької обласної ради з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, депресивний синдром».

Згідно висновку ЛКК від 21.06.2016 /а.с. 3/ контакт з хворою ОСОБА_1 малоінформативний, відповідає тихим голосом після паузи, пасивна, монотонна, гіпомимична. Фон настрою помітно знижений. Розповідає, що їй не хотілося жити, в зв'язку з чим намагалася порізати вени, про спробу самогубства не шкодує. Мислення паралогічне з елементами розірваності. Оформленні маячні ідеї не висловлює. Вигляд розгублений, періодично плаче.

Згідно ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

В силу ч. 2 ст. 22 ЗУ «Про психіатричну допомогу» заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку

розглядається судом за місцем знаходження психіатричного закладу протягом 24 годин з дня її надходження.

Враховуючи наявність у ОСОБА_1 тяжкого психічного розладу та відсутністю критичної оцінки свого стану, лікування хворої можливо лише в стаціонарних умовах. Крім того, хворобливий стан загрожує її життю, внаслідок чого вона потребує примусової госпіталізації у психіатричний стаціонар для подальшого нагляду та здійснення адекватного лікування.

Керуючись ст. ст. 279-282 ЦПК України, Законом України «Про психіатричну допомогу», суд

вирішив:

Заяву Комунальної установи «Мелітопольський психіатричний диспансер» Запорізької обласної ради про госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатрично-наркологічного відділення в примусовому порядку задовольнити.

Госпіталізувати до психіатрично-наркологічного відділення Комунальної установи «Мелітопольський психіатричний диспансер» Запорізької обласної ради у примусовому порядку ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкає за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Садова (Бронзоса), 45/2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної заяви протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а потім апеляційної скарги на рішення суду протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, або в десятиденний строк без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Суддя:

Народні засідателі: