11.05.2016 року Провадження №2/425/246/16
Справа №425/793/16-ц
місто Рубіжне Луганської області
Рубіжанський міський суд Луганської області у складі
головуючого судді Мирошникової О.Ш.,
за участю секретаря Кулішової О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності, -
26 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільно набутого майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, просить суд виділити їй на праві власності об'єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, вартість якого становить 482820,00 гривень; виділити відповідачу на праві власності нерухоме майно, за адресою: АДРЕСА_2, квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, вартість якого становить 476190,00 гривень, стягнути з відповідача судові витрати.
Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що з 08.10.1988 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, який рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 03.07.2015 року було розірвано. В період шлюбу сторони придбали нерухоме майно: квартиру, житловий будинок, нежитлове приміщення та нежитлову будівлю, позивач бажає поділити спільне майно подружжя, тому вона звернулася до суду з цим позовом.
В судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, 27.04.2016 року через канцелярію суду подала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
В судове засідання відповідач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом. Виклики відповідачу в судове засідання були направлені за адресою, згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу: АДРЕСА_2, які повернулися до суду з відміткою за закінченням терміну зберігання. Додатково судом було направлено виклики відповідачу в судове засідання за адресою, зазначеною позивачем: АДРЕСА_1, які повернулися до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Враховуючи згоду позивача на заочний розгляду справи та неявку в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений, суд вважає за можливе розглядати цивільну справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 224, 225 ЦПК України.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами.
Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.10.1988 року. Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 03.07.2015 року шлюб між сторонами розірвано, рішення набрало законної сили 14.07.2015 року (а.с. 11).
Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є дитиною-інвалідом (а.с. 13, 14).
Згідно договору дарування квартири, посвідченому приватним нотаріусом Рубіжанського міського нотаріального округу Білоус З.В. 17.03.2004 року за реєстром № 521, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить в рівних частках по ? частці кожному квартира АДРЕСА_1. За експертним висновком ринкова вартість трикімнатної квартири станом на 03.02.2016 року становить 233640,00 гривень, вартість ? частки - 116820,00 гривень (а.с. 17-18, 38-41).
Згідно договору купівлі-продажу, посвідченому приватним нотаріусом Рубіжанського міського нотаріального округу Білоус З.В. 29.01.2005 року за реєстром № 114, ОСОБА_2 придбав нежитлову будівлю кафе за адресою: АДРЕСА_3. За експертним висновком ринкова вартість нежитлової будівлі кафе станом на 03.02.2016 року становить 126000,00 гривень (а.с. 22-24, 26-29).
Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.12.2005 року, виданого Виконавчим комітетом Рубіжанської міської ради, ОСОБА_2 належить вбудоване нежиле приміщення (клуб гральних автоматів) за адресою: Луганська область, АДРЕСА_2. За експертним висновком ринкова вартість вбудованого нежилого приміщення (клуб гральних автоматів) станом на 03.02.2016 року становить 242550,00 гривень (а.с. 15-16, 34-37).
Згідно договору купівлі-продажу, посвідченому приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Лопатенком В.В. 17.06.2010 року за реєстром № 1727, ОСОБА_1 придбала житловий будинок зі службовими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_4. За експертним висновком ринкова вартість житлового будинку станом на 03.02.2016 року становить 356820,00 гривень (а.с. 19-21, 30-33).
Згідно копій паспортів, що наявні у справі, позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4, відповідач - в АДРЕСА_2 (а.с. 6-7, 9-10)
Позивач ОСОБА_1, як фізична особа - підприємець, орендує у відповідача ОСОБА_2 торгівельну площу 25,2 кв.м. для використання як бару пива за адресою: АДРЕСА_5 (а.с. 25).
Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування.
Відповідно ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, введення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Отже, відповідно до зазначених норм законодавства подружжя не має обов'язку доводити право спільної сумісної власності на майно, що набуто у шлюбі, оскільки за законом воно вважається таким, що є спільною сумісною власністю подружжя. Разом з тим, один з подружжя може довести, що майно було придбане ним до шлюбу або під час шлюбу за особисті кошти, успадковане або подаровано.
Відповідно ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.
Таким чином, суд дійшов висновку, що нежитлова будівля кафе по АДРЕСА_5, вбудоване нежитлове приміщення (клуб гральних автоматів) по АДРЕСА_2, житловий будинок зі службовими будівлями АДРЕСА_4 в місті Рубіжне є спільною сумісною власністю сторін, оскільки це майно було набуте подружжям за час їх шлюбу.
Стосовно квартири АДРЕСА_1, то суд дійшов висновку, що ця квартира належить сторонам на підставі спільної часткової власності по ? частці кожному з подружжя.
Згідно експертних висновків про оцінку нерухомого майна від 03.02.2016 року Приватного підприємства «Незалежна експертна оцінка», які були складені за замовленням позивача ОСОБА_1, станом на 03.02.2016 року ринкова вартість нерухомого майна становить (а.с. 26-41):
-Квартири АДРЕСА_1 - 233640,00 гривень, вартість ? частки кожного з співвласників - 116820,00 гривень;
-Нежитлової будівлі кафе по АДРЕСА_5 - 126000,00 гривень;
-Вбудованого нежилого приміщення (клуб гральних автоматів) по АДРЕСА_2 - 242550,00 гривень;
-Житлового будинку зі службовими будівлями АДРЕСА_4 - 356820,00 гривень.
Клопотання про призначення судової експертизи з питання визначення вартості спірного нерухомого майна сторони суду не заявляли, тому при визначенні вартості нерухомого майна, суд керується копіями експертних висновків ПП «НЕО» від 03.02.2016 року за відсутності у справі інших доказів ринкової вартості спірного нерухомого майна.
Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Відповідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Відповідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пощкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.
Відповідно ч. 1, 2 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.
Відповідно до ч. 2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.
В своїй позовній заяві позивач просить суд поділити майно подружжя наступним чином:
-Відповідачу ОСОБА_2 виділити у власність квартиру АДРЕСА_1, вартістю 233640,00 гривень та вбудоване нежиле приміщення (клуб гральних автоматів) по АДРЕСА_2, вартістю 242550,00 гривень;
-Позивачу ОСОБА_1 виділити у власність житловий будинок зі службовими будівлями АДРЕСА_4, вартістю 356820,00 гривень та нежитлову будівлю кафе по АДРЕСА_5 - 126000,00 гривень.
Відповідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню інших прав у випадках, встановлених цим Кодексом.
Жодних заперечень проти позову відповідно до ст. 128 ЦПК України відповідач не надав, не надав заперечень щодо поділу майна подружжя, не запропонував свій варіант поділу майна, не надав доказів, які спростовують обставини, на які посилається позивач у позовній заяві тощо.
Тому, суд розглядає цю справу тільки за наявними в ній матеріалами та доводами, зазначеними позивачем в позовній заяві.
При поділі майна між колишнім подружжям суд враховує такі істотні обставини як наявність на утриманні у позивача дитини-інваліда ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з позивачем; реєстрацію місця проживання та фактичне проживання позивача з дитиною у житловому будинку АДРЕСА_4 в місті Рубіжне; наявність у позивача в оренді нежилої будівлі кафе по АДРЕСА_5; реєстрацію відповідача за іншою адресою та його проживання у квартирі АДРЕСА_1; вартість майна; кількість об'єктів нерухомості та їх технічні характеристики.
Відтак, суд враховує, що загальна ринкова вартість нерухомого майна, яке позивач просить визнати за нею становить 482820,00 гривень, за відповідачем - 476190,00 гривень; за позивачем - об'єкт жилої нерухомості (житловий будинок, житловою площею 68,9 кв.м, загальною площею 93,9 кв.м) та нежилої нерухомості (будівля кафе, загальною площею 25,2 кв.м), за відповідачем - об'єкт жилої нерухомості (трикімнатна квартира, житловою площею 39,6 кв.м, загальною площею 64,9 кв.м) та нежилої нерухомості (приміщення гральних автоматів, загальною площею 44,1 кв.м).
Зважаючи на те, що позивач проживає у жилому будинку, жилою площею 68,9 кв.м разом із дитиною-інвалідом, суд вважає, що виділення позивачу у власність жилого будинку та відповідачу квартири жилою площею 39,6 кв.м, буде забезпечувати як інтереси позивача так й дотримання прав неповнолітньої дитини сторін на належні умови її проживання та розвитку, одночасно забезпечуючи й дотримання прав відповідача, оскільки відступаючи від засад рівності часток подружжя у майні, суд виходить з необхідності присудження неподільного майна одному з подружжя, бо інша домовленість між сторонами не визначена.
При цьому, суд не вирішує питання грошової компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно, оскільки жодної згоди чи домовленості між сторонами спору щодо такої компенсації в ході розгляду справи заявлено суду не було.
Таким чином, з урахуванням відсутності заперечень з боку відповідача та його думки щодо іншого варіанту поділу майна, суд погоджується з позицією позивача про поділ спільного сумісного майна подружжя та можливість задоволення позовних вимог таким чином:
-право власності на квартиру АДРЕСА_1, вартістю 233640,00 гривень та вбудоване нежиле приміщення (клуб гральних автоматів) по АДРЕСА_2, вартістю 242550,00 гривень слід визнати за відповідачем ОСОБА_2;
-право власності на житловий будинок зі службовими будівлями АДРЕСА_4, вартістю 356820,00 гривень та нежитлову будівлю кафе по АДРЕСА_5 - 126000,00 гривень слід визнати за позивачем ОСОБА_1.
Питання про розподіл судових витрат між сторонами вирішується відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Ціна позову визначена вартістю майна та становить 959010,00 гривень, судовий збір сплачений позивачем у максимальному розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір» 6890,00 гривень.
Оскільки позовні вимоги задоволені повністю, суд присуджує судовий збір позивачеві та стягує з відповідача на її користь сплачений судовий збір у розмірі 6890,00 гривень.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 212-215, 224-225 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності - задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_4, іпн НОМЕР_1) право приватної власності на житловий будинок зі службовими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_4 (двадцять шість).
Визнати за ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_4, іпн НОМЕР_1) право приватної власності на нежитлову будівлю, кафе, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3.
Визнати за ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2, іпн НОМЕР_2) право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1.
Визнати за ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2, іпн НОМЕР_2) право приватної власності на нежиле приміщення, вбудоване (клуб гральних автоматів), розташоване за адресою: АДРЕСА_2
Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2, іпн НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_4, іпн НОМЕР_1) судовий збір у сумі 6890,00 гривень (Шість тисяч вісімсот дев'яносто гривень 00 копійок).
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який постановив рішення за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до суду першої інстанції протягом десяти днів з моменту отримання копії заочного рішення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Луганської області через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Строк, протягом якого розглядатиметься заява відповідача про перегляд заочного рішення, не включається до строку на апеляційне оскарження.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Луганської області через суд першої інстанції.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя О.Ш. Мирошникова