Справа № 201/4322/16-ц
Провадження №2з/201/105/2016р.
У Х В А Л А

ПРО ВІДМОВУ У ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ПОЗОВУ

22 квітня 2016р. суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Ткаченко Н.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИЛА:

24.03.2016р. в провадження Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Після встановлення зареєстрованого місця проживання відповідача, ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 22.04.2016р. було відкрито провадження по справі.

Одночасно з позовною заявою, 24.03.2016р. до суду надійшла заява позивача про вжиття заходів забезпечення позову, в обґрунтування якої представник посилався на те, що відповідач приймає усі можливі міри щодо продажу свого майна, що в подальшому може утруднити або зробити неможливим виконання рішення. Просив накласти арешт на майно, що належить ОСОБА_2, а саме Овочеву перевалку, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, П,ятихатський район,м. П,ятихатки, вул. Комсомольська, 1.

Ознайомившись із заявою позивача про вжиття заходів забезпечення позову, вважаю за можливе в її задоволені відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз'яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі, а п. 4 вказаної Постанови, передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до 5.6.1. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства Юстиції України № 74/5 від 15.12.1999р., арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а у разі потреби - в обмеженні права користування майном або його вилученні в боржника та передачі на зберігання іншим особам.

Таким чином, враховуючи, що предметом розгляду даної цивільної справи є стягнення боргу, то накладення арешту на нерухоме майно може привести к порушенню прав відповідача щодо користування та розпорядження належним йому на праві спільної власності майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Як вбачається із заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову, вона містить лише припущення того, що відповідач може продати своє майно, а не факти існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення.

Крім того, позивачем не надано суду жодного документу станом на 2016р., який би підтверджував, що Овочева перевалка, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, П,ятихатський район, м. П,ятихатки, вул. Комсомольська, 1 на сьогоднішній належить на праві власності саме відповідачеві ОСОБА_2 Як вбачається із договору купівлі-продажу від 05.05.2011р. овочева перевалка була куплена спільно позивачем, відповідачем. Крім того, відповідно до п.1.4. договору нерухоме майно набувається подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 за взаємною згодою як спільна сумісна власність, що в свою чергу може порушити права третіх осіб. Будь-яких заяв щодо виявлення майна, яке належить на праві власності відповідачу, від позивача також не надходило.

Також позивач не зазначив обґрунтування необхідності обрання саме такого виду забезпечення позову,як накладення арешту.

З огляду на вищевикладене та приймаючи до уваги, що заявником не надано доказів того, що невжиття даних заходів забезпечення позову зможе в подальшому утруднити або зробити неможливим виконання рішення , не надано документів, які-б підтверджували, що Овочева перевалка, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, П,ятихатський район, м. П,ятихатки, вул. Комсомольська, 1 належить на праві власності саме відповідачеві ОСОБА_2, відсутністю обґрунтування виду забезпечення позову, вважаю за можливе в задоволені заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись п. 5.6.1, 5.6.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства Юстиції України № 74/5 від 15.12.1999р., ст.ст. 151, 152, 210, 293 ЦПК України, суд,

УХВАЛИЛА :

В задоволені заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом пяти днів шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: Н.В.Ткаченко