У Х В А Л А

18 жовтня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М., Гуменюк В.І., Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 червня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», Національний банк України, третя особа - ОСОБА_6, про визнання договору поруки припиненим, за зустрічним позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Воловиченко Валерій Володимирович, ОСОБА_4, про визнання кредитного договору та іпотечного договору недійсними,

встановила:

18 вересня 2012 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося з відповідним позовом до Святошинського районного суду м. Києва.

Рішенням Святошинського районного суду м Києва від 11 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23 грудня 2015 року, позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_6 2735555,51 грн. боргу за кредитним договором; у задоволенні решти вимог відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 червня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилено, рішення судів першої та апеляційної інстанції залишені без змін.

До Верховного Суду України надійшла заява ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 червня 2016 року, в якій заявник просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_6 відмовити, а зустрічний позов ОСОБА_6 задовольнити з передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме статей 91, 96 Закону України «Про банки і банківську діяльність», статей 251-254, 256-261, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

На підтвердження зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень заявник надав приклади ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 січня 2014 року, постанову Вищого господарського суду України від 17 листопада 2013 року та постанови Верховного Суду України від 10 жовтня 2012 року у справі №6-102цс12, 3 жовтня 2011 року у справі №3-86гс11, 24 жовтня 2011 року у справі №3-112гс11 та від 6 листопада 2013 року, на які він посилається в своїй заяві.

1 вересня 2016 року судді-доповідачу ОСОБА_7 передано заяву ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 червня 2016 року та додані до неї матеріали.

Ухвалою Верховного Суду України від 2 вересня 2016 року суддя-доповідач ОСОБА_7 розглянувши вказану заяву залишив її без руху в зв'язку з її невідповідністю вимогам статей 357, 358 ЦПК України з наданням строку до 21 вересня 2016 року для усунення недоліків заяви.

В зв'язку з неможливістю продовження розгляду справи суддею ОСОБА_7 на підставі прийняття Верховного Радою України постанови про його звільнення у зв'язку з поданням заяви про відставку, 4 жовтня 2016 року замінено суддю автоматизованою системою на суддю Сімоненко В.М.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пунктів 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є: неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі, про перегляд рішень в якій подано заяву, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися суди апеляційної та касаційної інстанцій, встановив наявність заборгованості ОСОБА_6 перед ТОВ «Укрпромбанк» за кредитним договором, а також правомірність звернення ПАТ «Дельта Банк» до суду у вересні 2012 року з цим позовом на підставі договору про передачу активів та кредитних зобов'язань, укладеного між ТОВ «Укрпромбанк», ПАТ «Дельта Банк» та НБУ з дотриманням вимог статей 91, 92, 93, 95, 96 Закону України «Про банки і банківську діяльність», а саме з огляду на те, що договір про передачу активів та зобов'язань був укладений після призначення ліквідатора та підписаний від імені ТОВ «Укрпромбанк» самим ліквідатором (стаття 96). Також суд встановив, що ОСОБА_6 до кінця 2012 року вносив платежі в рахунок погашення заборгованості, а тому строк позовної давності щодо щомісячних платежів не пропущено.

Разом з тим у наданих для порівняння судових рішеннях, на які як на приклад посилається заявник зазначено:

- в ухвалі Вищого господарського суд України від 17 листопада 2011 року, прийнятій у справі за вимогами про стягнення кредитної заборгованості, судами встановлено, що уступка права вимоги відбулася поза межами ліквідаційної процедури, а саме договір уступки права вимог був укладений на наступний день після відкликання банківської ліцензії, до призначення ліквідатора та підписаний посадовими особами банку.

- у постанові Верховного Суду України від 10 жовтня 2012 року висловлена правова позиція про те, що з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії й ініціювання процедури ліквідації банку останній втрачає можливість відчуження свого майна;

- у постановах Верховного Суду України від 3 і 24 жовтня 2011 року суд у справах за позовними вимогами про стягнення заборгованості висловив правову позицію щодо застосування положень статей 91, 96 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відповідно до якої зарахування зустрічних однорідних вимог поза межами ліквідаційної процедури у непередбачений вказаними нормами спосіб, зокрема укладення відповідних договорів органами правління банку, а не ліквідатором після відкликання банківської ліцензії, не допускається;

- в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 січня 2014 року суд касаційної інстанції, направляючи справу на новий розгляд зазначив, що в порушення вимог статей 256, 257, 259, 261 та 1048,1050 ЦК України суди попередніх інстанцій не встановили початок перебігу строків позовної давності щодо сплати кожного з платежів, відповідно до графіку погашення заборгованості;

- у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року міститься правовий висновок про те, що початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Отже зі змісту наведених судових рішень та судового рішення, про перегляд якого подано заяву, не вбачається неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, оскільки у справах встановлено різні фактичні обставини.

З огляду на наведене, вважати заяву обґрунтованою немає підстав.

Ураховуючи наведене, у допуску до провадження заяви ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 червня 2016 року з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини 1 статті 355 ЦПК України слід відмовити, а заява ОСОБА_6 про перегляд ухвали з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, не може бути прийнята Верховним Судом України для перегляду у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу та підлягає поверненню.

Керуючись статтями 353, 354, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», Національний банк України, третя особа - ОСОБА_6, про визнання договору поруки припиненим, за зустрічним позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Воловиченко Валерій Володимирович, ОСОБА_4, про визнання кредитного договору та іпотечного договору недійсними відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Сімоненко

В.І. Гуменюк

Л.І. Охрімчук