АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц /796/5256/2016 Головуючий у І інстанції Даниленко В.В.
Доповідач Котула Л.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Котули Л.Г.

Суддів: Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

За участю секретаря Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 листопада 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Зазначав, що 01 березня 2003 року зареєстрував шлюб з відповідачем, проте шлюбні відносини не склалися, спільне господарство сторони не ведуть, дітей від шлюбу немає, а тому подальше спільне проживання із збереженням шлюбу є неможливим.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 06 листопада 2015 року позовні вимоги задоволено.

Шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 01.03.2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського РУЮ м. Києва , актовий запис № 254 розірвано.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову, оскільки судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для вирішення справи.

ОСОБА_1 належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду в судове засідання не з'явилася, але направила до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з хворобою.

ОСОБА_2 заперечував проти задоволення клопотання , вказуючи на те , що відсутні підстави до його задоволення, колегія суддів вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, оскільки справа неодноразово за клопотанням відповідача відкладалася , а тому з урахуванням вимог ч.1 ст. 303-1 ЦПК України щодо розумного строку розгляду справи зазначене клопотання не підлягає задоволенню.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_2, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги , вказуючи на те, що їх сім'ю зберегти неможливо, так як відсутні до цього підстави, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Положенням ч.1 ст. 112 СК України передбачено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.10 постанови №11 від 21.12.2007 року " Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя " проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК) . Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.

При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.

Судом встановлено , що сторони перебували у шлюбі з 01 березня 2003 року ( а.с 3).

Від шлюбу дітей не мають.

Судом встановлено, що сторони припинили спільне життя, як подружжя, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство.

Позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважає, що їх сім'ю зберегти неможливо, оскільки відсутні підстави до цього.

Заперечуючи проти позову, відповідач в той же час не навела доказів , які б свідчили про те , що їх сім'ю можливо зберегти.

З її заяви випливає, що між нею та позивачем існують неприязні відносини і позивач неодноразово заподіював їй тілесні ушкодження, у зв'язку з чим вона перебувала у лікарні.

Позивач звернувся до суду 02 липня 2015 року і з цього часу, як вбачається з матеріалів справи та пояснень позивача, примирення між сторонами не відбулося.

Крім того, позивач стверджував, що відповідач також спричинила йому тілесні ушкодження на обличчі, а тому вважав, що подальше спільне їх проживання є неможливим.

Посилання в апеляційній скарзі на незаконність рішення суду, оскільки суд не вжив заходів до примирення сторін, не можуть бути взяті до уваги, оскільки таке клопотання від відповідача не поступало, незважаючи на те, що суд тричі відкладав розгляд справи і під час розгляду заяви відповідача про перегляд заочного рішення така заява від неї не поступила.

З огляду на наведені обставини та вимоги закону, колегія суддів вважає, що суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що збереження шлюбу сторін є неможливим та суперечитиме інтересам позивача.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав до задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст. 303,304,307,308,315 ЦПК України , колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: