АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5305/16 Справа № 2-420/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Бараннік О.П.
Категорія 27
17 листопада 2016 року У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
2016 рік листопад 17 дня Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :
головуючого - Бараннік О.П.,
суддів - Посунся Н.Є., Тамакулової В.О.,
при секретарі - Самокиша О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2015 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3 Худувни, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними зобовязаннями, зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 Худувни, ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОТП ОСОБА_4», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Віст-сервіс» про визнання незаконним підвищення фіксованої ставки, зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 Худувни, ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОТП ОСОБА_4», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Віст-Сервіс», ОСОБА_4 України, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання недійсним кредитного договору, договору застави та договору поруки, -
В С Т А Н О В И Л А :
У листопаді 2010 року Публічне акціонерне товариство «ОТП ОСОБА_4» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Віст-Сервіс» про стягнення заборгованості за кредитними зобовязаннями, посилаючись на те, що 03.10.2006 року між Акціонерним комерційним банком «ОСОБА_6 Україна», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП ОСОБА_6», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № CL 300/2080/2006 за умовами якого відповідачка ОСОБА_3 отримала кредит у сумі 17 735 доларів США, що підтверджується валютним меморіальним ордером № 208 від 03.10.2006 року.
Для забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобовязань за кредитним договором між Публічним акціонерним товариством «ОТП ОСОБА_6» та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір поруки № SR-300/1408/2006 від 03.10.2006 року, відповідно до якого ОСОБА_2 прийняв на себе зобовязання відповідати за повне та своєчасне виконання ОСОБА_3 всіх боргових зобовязань перед банком.
Також, для забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобовязань за кредитним договором між Публічним акціонерним товариством «ОТП ОСОБА_6» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Віст-Сервіс» укладено другий договір поруки № SR-300/1409/2006 від 03.10.2006 року, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю прийняло на себе зобовязання відповідати за повне та своєчасне виконання боржником ОСОБА_3 всіх боргових зобовязань перед банком за укладеним кредитним договором.
Посилаючись таким чином на вказані обставини, а також на те, що у звязку з не виконанням ОСОБА_3 взятих на себе зобовязань за кредитним договором станом на 06.10.2010 року виникла заборгованість у розмірі 12 506,09 доларів США, що за курсом НБУ , який становить 7.9099 грн. за 1 долар США , складає 98 921 гривню 92 копійки, де 6 341,68 доларів США, що еквівалентно сумі у розмірі 50 162 гривень 05 копійок, це залишок заборгованості за кредитом ; 125, 86 доларів США, що еквівалентно 995,54 грн. це заборгованість по відсоткам за користування кредитом, а 6 038,55 доларів США, що еквівалентно 47 764,33 грн. це пеня за прострочення виконання зобовязань за кредитним договором, Публічне акціонерне товариство «ОТП ОСОБА_6» вимушено було звернутись з даним позовом до суду.
Не погодившись з позовними вимогами Публічного акціонерного товариства «ОТП ОСОБА_6», ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулися до суду з зустрічною позовною заявою, в якій посилаючись на те, що дійсною причиною, яка призвела до виникнення заборгованості є незаконне рішення банківської установи про підвищення в односторонньому порядку фіксованої процентної ставки за користування кредитом з 10,99% до 20,74% річних, просили визнати дане підвищення фіксованої процентної ставки незаконним.
Крім того, посилаючись на те, що у Публічного акціонерного товариства «ОТП ОСОБА_6» не було законних підстав для укладання кредитного договору, а також договорів застави та поруки, з причин відсутності індивідуальної та генеральної ліцензії ОСОБА_4 Банку України, які б дозволяли використовувати іноземну валюту, як засіб платежу при виконанні кредитного договору, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у своєму другому зустрічному позові просили визнати недійсними кредитний договір № CL-300/2080/2006 від 03.10.2006 року, договір застави № PLC-300/2019/2006 від 03.10.2006 року та договір поруки № SR-300/1408/2006 від 03.10.2006 року.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2011 року до участі у справі замість Публічного акціонерного товариства «ОТП ОСОБА_4» залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», яке за договором купівлі-продажу кредитного портфелю від 12.11.2010 року отримало право вимоги за кредитним договором № CL 300/2080/2006 від 03.10.2006 року.
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2012 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОТП ОСОБА_4», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», третя особа ОСОБА_3 про визнання договору поруки припиненим відмолено.
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2015 року з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Україна» стягнута заборгованість за кредитним договором № CL 300/2080/2006 від 03.10.2006 року у солідарному порядку, яка станом на 06.10.2010 року складає 12 506,09 доларів США, разом з витратами по справі по оплаті судового збору у розмірі 554 гривень 61 копійки. У задоволенні зустрічних позовів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про визнання незаконним підвищення фіксованої процентної ставки та визнання недійсними кредитного договору та договору застави відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» відмовити, у його зустрічні вимоги та зустрічні вимоги печериці І.Х. щодо визнання незаконним підвищення фіксованої процентної ставки та визнання кредитного договору, і договорів поруки і застави задовольнити повністю.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, виходячи з наступного.
Суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку обґрунтовано, згідно з процесуальним і матеріальним законом постановив рішення, яким задовольнив позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» і відмовив у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_2.
Доводи ОСОБА_2 про те, що за умовами кредитного договору № CL 300/2080/2006 від 03.10.2006 року незалежно від будь-яких обставин чи подій процентна ставка є незмінною і становить 10,99% річних, у звязку з чим подальше її підвищення є необґрунтованим і незаконним, не можуть бути підставою для скасування рішення, оскільки як видно з матеріалів справи, додатковою угодою № 1 до кредитного договору № CL 300/2080/2006 від 03.10.2006 року пункт 1.4 кредитного договору був доповнений підпунктом 1.4.1.6. слідуючого змісту : « У випадку розірвання позичальником трудових відносин з Організацією (незалежно від ініціативи: за ініціативою Організації чи позичальника), фіксована процентна ставка підвищується до рівня, що діятиме в банку на момент звільнення позичальника. Проценти за новою процентною ставкою нараховуються на непогашену частину кредиту починаючи з дати звільнення позичальника (не включаючи цю дату) за фактичну кількість днів користування кредитом, виходячи з річної бази нарахування процентів та сторони згодні з таким підвищенням процентної ставки без укладання будь-яких додаткових угод до цього договору та/чи графік повернення кредиту та сплати процентів у новій редакції».
З огляду на викладене, не можуть бути підставою для скасування і посилання ОСОБА_2 на те, що при вирішенні спору по суті судом першої інстанції не було враховано положень Закону України «Про захист прав споживачів» за яким без повідомлення споживача про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом така зміна відсоткової ставки є недійсною.
Не можуть бути підставою для скасування рішення суду і доводи ОСОБА_2 щодо відсутності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, оскільки відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 року операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі генеральної ліцензії ОСОБА_4 банку України на здійснення операцій з валютними цінностями, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання, а індивідуальна ліцензія необхідна лише у тому випадку, якщо терміни і суми кредитів перевищують встановлені законодавством межі.
Що стосується посилань ОСОБА_2 на припинення поруки, то за наявності рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2012 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2012 року, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОТП ОСОБА_4», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», третя особа ОСОБА_3 про визнання договору поруки припиненим відмолено, вони також підставою для скасування рішення суду бути не можуть.
Таким чином, вирішуючи спір між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обємі зясував права та обовязки учасників спору, обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.
Суд не допустив порушень матеріального та процесуального права, які могли б тягнути за собою скасування рішення.
Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.
Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2015 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але на неї може бути принесена касаційна скарга протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.
Головуючий :
Судді :