Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСТРЯНСЬКОГО В.І.,
суддів:БОБРОВОЇ І.О., ШИТЧЕНКО Н.В.,
при секретарі:ЗІНЬКОВЕЦЬ О.О., ХАЛИМОН Т.Ю.,
за участю:позивача ОСОБА_6, її представника ОСОБА_7, представника відповідачів ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 12 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_9, ОСОБА_10 про встановлення факту проживання однією сім"єю, визнання права власності на майно та права на спадкування,-

в с т а н о в и в:

У жовтні 2015 року позивачка ОСОБА_6 звернулась з позовом до ОСОБА_9 і ОСОБА_10 про встановлення факту проживання її з ОСОБА_11 однією сім"єю без реєстрації шлюбу з 20 грудня 2006 року по ІНФОРМАЦІЯ_1, про визнання права власності на майно та про зміну черговості одержання права на спадкування, посилаючись на те, що після смерті ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина, тому вона та відповідачі подали заяви про її прийняття до нотаріальної контори. Однак відповідачі в добровільному порядку відмовляють позивачу у праві на частину майна, яке згідно з документами значиться за ОСОБА_11, тому з метою захисту права вона звернулась до суду з даним позовом.

Послалась на те, що з померлим вона постійно проживала однією сім"єю з 20.12.2006 року по день його смерті в квартирі АДРЕСА_1 і за час спільного проживання вони придбали автомобіль марки FORD FOCUS, номер двигуна НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2, 1999 року випуску, який 15 травня 2007 року був зареєстрований на ім"я ОСОБА_11,

що їх спільні з ОСОБА_11 кошти знаходяться на вкладах в АТ „Дельта Банк" за договорами депозиту від 19 лютого 2013 року за №№ 008-24500-190213 і 007-24500-190213;

в ПАТ „Міський комерційний банк" за договором від 27.12.2013 року № 2630/29/149561 і за договором від 18 травня 2013 року № 007-0034030-Ф/13-ДЕР;

в ПАТ „Банк „Фінанси та кредит" за договорами від 27 грудня 2013 року НОМЕР_6 (депозитний рахунок) і від 18 грудня 2014 року НОМЕР_3 (картковий рахунок).

Також вказала, що в період спільного проживання з позивачкою ОСОБА_11 набув права на земельну ділянку площею 0,0424 га, кадастровий номер НОМЕР_4, що розташована в АДРЕСА_4.

Після неодноразових уточнень позовних вимог позивачка остаточно просила суд:

Встановити факт її проживання з ОСОБА_11 однією сім"єю без реєстрації шлюбу в період з 20 грудня 2006 року по ІНФОРМАЦІЯ_1;

Визнати за нею право на спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_11 разом із спадкоємцями першої черги - ОСОБА_9 і ОСОБА_10.

Визнати за нею право власності: на 2/3 частини вкладів на ім"я ОСОБА_11 в АТ „Дельта Банк" за договором від 19.02.2013 року № 008-24500-190213 і за договором від 19.02.2013 року № 007-24500-190213 з врахуванням відсотків; на 2/3 частини вкладів на ім"я ОСОБА_11 в ПАТ „Міський комерційний банк" за договором від 27 грудня 2013 року № 2630/29/149561 з урахуванням нарахованих відсотків і за договором від 18 травня 2013 року № 007-0034030-Ф/13-ДЕР; на 2/3 частини вкладів на ім"я ОСОБА_11 в ПАТ „Банк „Фінанси та кредит" на депозитному рахунку НОМЕР_6, відкритого 27.12.2013 року і на картковому рахунку НОМЕР_3, відкритого 18.12.2014 року; на 2/3 частини автомобіля марки FORD FOCUS, державний номерний знак НОМЕР_2, 1999 року випуску і на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,0424 га, кадастровий номер НОМЕР_4, що розташована в АДРЕСА_4.

Рішенням Деснянського районного суду від 12 березня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 було відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_6 ставить питання про скасування рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 12 березня 2016 року та про постановлення нового рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Зокрема, апелянт вказує на те, що суд ухвалив рішення без з"ясування всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; що суд не дав належної оцінки доказам про підтвердження її спільного проживання з ОСОБА_12 з грудня 2006 року (виписні епікризи на ОСОБА_11 за 2007, 2008, 2012 і 2014 роки, поліси обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності на ім"я ОСОБА_11, договір купівлі - продажу від 26.06.2009 року на ім"я ОСОБА_11, де вказане місце проживання ОСОБА_11: АДРЕСА_1) і ведення спільного господарства у вигляді набуття майна, відкриття банківських рахунків за договорами депозиту, докази щодо яких містяться в матеріалах справи і підтверджують факт проживання однією сім"єю без шлюбу позивачки та ОСОБА_11; що суд не звернув уваги на те, що ч.1 ст.74 Сімейного кодексу регулює спірні правовідносини, однак зазначивши і процитувавши цю норму закону в тексті рішення, суд при вирішенні справи її не застосував.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Ухваливши рішення, місцевий суд виходив з того, що позивачка не надала суду доказів спільного з ОСОБА_11 проживання і ведення спільного господарства не менше п"яти років до часу відкриття спадщини, тому у суду відсутні підстави для встановлення факту сумісного проживання однією сім"єю без шлюбу протягом п"яти років з 20 грудня 2006 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 та що згідно з ст.74 СК України для висновку, що позивачка і ОСОБА_11, перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах, набули у спільну власність майно, необхідні докази, яких позивачка не надала, оскільки фотокартки не підтверджують їх спільне проживання і ведення спільного господарства та про набуття спільного майна. Тому і прийшов до висновку про неохідність відмови у задоволенні позовних вимог.

Проте з таким висновком місцевого суду не може погодитись апеляційний суд.

Зі змісту уточненої позовної заяви (а.с.18-22, том 1) слідує, що ОСОБА_6, зареєстрована і проживаюча в АДРЕСА_1, мотивувала свої вимоги щодо встановлення факту її проживання з ОСОБА_11 в період з 20 грудня 2006 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім"єю без реєстрації шлюбу в зазначеній квартирі правилами п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України та пославшись на докази про таке спільне проживання і ведення спільного господарства (а.с. 59, 64, 98-99, 101, 116-121, 125-126, 129-134, том 1) зі зворотом) просила суд встановити такий факт та вирішити спір про право, т.я. за час спільного проживання однією сім"єю з ОСОБА_11 ними було набуте майно, щодо якого виник спір між сторонами у справі після смерті ОСОБА_11

З виписних епікризів на ім"я ОСОБА_11 за 2007, 2008, 2009 і 2012 роки вбачається, що він проживав на час їх складення в АДРЕСА_1 (а.с.116 - 119, том 1). З копій авіаквитків на ім"я ОСОБА_11 і ОСОБА_6 від 09.06.2014 року слідує, що останні з 12 по 22 липня 2014 року перебували в Шарм Ель Шейху (Єгипет) на відпочинку (а.с.120-121, т.1). З копії договору купівлі-продажу від 26 червня 2009 року та квитанції № 145 від 26.06.2014 року видно, що ОСОБА_11, проживаючий в АДРЕСА_1 придбав металопластикове вікно (а.с.125,126, т.1). З копій полісів обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладених відповідно 17.12.2009 року і 29.04.2013 року слідує, що ОСОБА_11, проживаючий в АДРЕСА_1 застрахував автомобіль марки FORD FOCUS, д.н.з НОМЕР_2, 1999 року випуску (а.с.129,130, т.1).

Апеляційний суд вважає, що надані позивачкою докази щодо її проживання з ОСОБА_11 однією сім"єю без шлюбу з 20 грудня 2006 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 є обгрунтованими, а відповідачі, заперечуючи позовні вимоги не спростували наданих позивачкою доказів щодо наведеного, оскільки надані відповідачами і досліджені судом договір-замовлення № 86 від 06.01.2015 року на організацію та проведення поховання та накладна № 88 від 06.01.2015 року на суму 1162,82 грн., підтверджують, що замовником робіт по похованню ОСОБА_11 була ОСОБА_10 і факту спільного проживання позивачки з ОСОБА_11 з 20 грудня 2006 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 не спростовують.

Суд враховує, що позивачка ОСОБА_6 згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданого Чернігівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану у шлюбних відносинах не перебуває з 07 липня 2003 року, а ОСОБА_11 згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Чернігівського міського управління юстиції у шлюбних відносинах не перебуває з 19 грудня 2006 року (а.с.123, 124,т.1).

Суд вважає, що вимоги про встановлення факту проживання однією сім"єю позивачки з ОСОБА_11 без шлюбу з 20 грудня 2006 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 є обгрунтованими і підлягають задоволенню.

З матеріалів справи видно, що під час проживання однією сім"єю позивачки з ОСОБА_11 з 20.12.2006 року по 04.01.2015 року у період з травня 2007 року по грудень 2014 року було набуте майно на ім"я ОСОБА_11 у вигляді придбання автомобіля марки FORD FOCUS, 1999 року випуску та його реєстрації 15.05.2007 року (а.с. 98-99, том 1) та відкриття банківських рахунків за договорами депозиту (а.с.59, 64,101, том 1). І, оскільки, суду не надано інших доказів щодо цього майна, то згідно з правилами глави 8 СК України останнє є спільним сумісним майном ОСОБА_6 і ОСОБА_11

Апеляційний суд, враховуючи, що згідно з ч.2 ст.74 СК України на майно, що є об"єктом права спільної сумісної власності жінки і чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу, вважає, що позивачка згідно з ст.63 СК України має рівні права з ОСОБА_11 на майно, що належить їм на праві спільної сумісної власності, тобто за законом позивачка має право на 1/2 його частину. Тому позовні вимоги про визнання права власності на 2/3 частини майна, набутого в період спільного проживання позивачки з ОСОБА_11 підлягають частковому задоволенню.

Позивачка заявила вимоги про зміну черговості одержання права на спадкування, посилаючись на те, що вона протягом тривалого часу опікувалась, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу ОСОБА_11, який через тяжку хворобу був у безпорадному стані, однак належних і допустимих доказів про наведене до суду не надала, а матеріали справи не містять відповідних доказів. Тому суд, виходячи зі змісту ст.ст.1259 та 1264 ЦК України та враховуючи правило п.21 постанови пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 „Про судову практику у справах про спадкування" вважає, що дані вимоги позивачки слід відхилити як необгрунтовані.

З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформованого 09 липня 2015 року (а.с.53-57,т.1) слідує, що земельна ділянка АДРЕСА_4. кадастровий номер НОМЕР_4 на праві власності належить ОСОБА_14.

Отже, вимоги позивачки щодо визнання за нею права власності на 1/3 частину цієї земельної ділянки не грунтуються на законі, оскільки на час смерті ОСОБА_11 остання перебувала у власності іншої особи.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення місцевого суду не може вважатись законним та обгрунтованим і підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги про те, що суд ухвалив рішення без з"ясування всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; що суд не дав належної правової оцінки доказам про підтвердження її спільного проживання з ОСОБА_11 з грудня 2006 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 і ведення з ним спільного господарства у вигляді набуття майна і відкриття банківських рахунків за договорами депозиту та що суд, навівши в описовій частині рішення зміст ст.74 СК України, не застосував її при вирішенні даного спору - підлягають врахуванню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ч.1 п.1, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 12 березня 2016 року - скасувати.

Позов задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_6 з ОСОБА_11 однією сім"єю без реєстрації шлюбу в період з 20 грудня 2006 року по ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати право власності за ОСОБА_6 на 1/2 частину:

вкладів на ім"я ОСОБА_11 у АТ „Дельта Банк" за договором від 19 лютого 2013 року № 008-24500-190213 і за договором від 19 лютого 2013 року № 007-24500-190213 з врахуванням відсотків;

вкладів на ім"я ОСОБА_11 у ПАТ „Міський комерційний банк" за договором від 27 грудня 2013 року № 2630/29/149561 разом з нарахованими відсотками на рахунку НОМЕР_5 і за договором від 18 травня 2013 року № 007-0034030-Ф/13-ДЕР;

вкладів на ім"я ОСОБА_11 у ПАТ „Банк „Фінанси та кредит" за договором від 27 грудня 2013 року № 2635.3.183845.001 з врахуванням відсотків і від 18 грудня 2014 року НОМЕР_3.

Визнати право власності за ОСОБА_6 на 1/2 частину легкового автомобіля марки FORD FOCUS, № двигуна НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2, 1999 року випуску, що зареєстрований 15.05.2007 на ім'я ОСОБА_11.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: