Справа № 751/1980/15-ц Провадження № 22-ц/795/708/2016 Категорія - цивільнаГоловуючий у I інстанції - Овсієнко Ю. К. Доповідач - Євстафіїв О. К.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЄвстафіїва О.К.,
суддів:Страшного М.М., Шарапової О.Л.,
при секретарі:Нечасному О.Л.,
за участю:представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 лютого 2016 року у справі за позовом Приватного підприємства «Лідер» до ОСОБА_7, ОСОБА_5 про визнання недійсними правочинів та застосування наслідків їх недійсності,

в с т а н о в и в:

У лютому 2015 р. ПП «Лідер» пред'явило позов до ОСОБА_5 й ОСОБА_7, у якому просило:

- визнати неправомірним підписання ОСОБА_7 від імені підприємства актів здачі-прийняття робіт з надання автотранспортних послуг: від 30.03.2010 р. № ОУ-0000054 на суму 840 грн. 00 коп., від 14.04.2010 р. № ОУ-0000058 на суму 2400 грн. 00 коп., від 19.04.2010 р. № ОУ-0000059 на суму 1200 грн. 00 коп., від 27.04.2010 р. № ОУ-0000056 на суму 1200 грн. 00 коп., від 29.04.2010 р. № ОУ-0000060 на суму 3600 грн. 00 коп., від 12.05.2010 р. № ОУ-0000065 на суму 3000 грн. 00 коп., від 25.05.2010 р. № ОУ-0000070 на суму 1200 грн. 00 коп., від 28.05.2010 р. № ОУ-0000071 на суму 1200 грн. 00 коп. та визнати дані акти недійсними,

- визнати неправомірним сплату ОСОБА_7 14640 грн. 00 коп. коштами ПП «Лідер», що знаходилися на банківському рахунку підприємства, фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5, а саме: 30.03.2010 р. - 840 грн. 00 коп. за послуги згідно з рахунком № 47 від 30.03.2010 р., 14.04.2010 р. - 2400 грн. 00 коп. за послуги згідно з paxунком № 53 від 14.04.2010 р., 19.04.2010 р. - 1200 грн. 00 коп. за послуги згідно з paxунком № 59 від 19.04.2010 р., 27.04.2010 р. - 1200 грн. 00 коп. за послуги згідно з paxунком № 61 від 27.04.2010 р., 29.04.2010 р. - 1800 грн. 00 коп. за послуги згідно з paxунком № 614 від 29.04.2010 р., 05.05.2010 р. - 1800 грн. 00 коп. за послуги згідно з paxунком № 64 від 29.04.2010 р., 12.05.2010 р. - 3000 грн. 00 коп. за послуги згідно з paxунком № 69 від 12.05.2010 року, 25.05.2010 р. - 1200 грн. 00 коп. за послуги згідно з paxунком № 76 від 25.05.2010 р., 28.05.2010 р. - 1200 грн. 00 коп. згідно з рахунком № 77 від 28.05.2010 р.,

- встановити нікчемність правочинів на суму 14640 грн. 00 коп. між ПП «Лідер» в особі заступника директора з економіки ОСОБА_7 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5, які оформлені вищевказаними актами здачі-прийняття робіт з надання автотранспортних послуг, а також правочинів, про які йдеться у графі «призначення платежу» платіжних документів про оплату вищевказаних рахунків, та визнати недійсними ці правочини,

- застосувати наслідки недійсності вказаних правочинів та стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_7 й ОСОБА_5 на користь ПП «Лідер» грошові кошти в загальній сумі 14640 грн. 00 коп.,

- відшкодувати судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що перелічені вище акти здачі-прийняття робіт з надання автотранспортних послуг не затверджено директором підприємства. У графі «Затверджую Директор ___» даних актів мається підпис невідомої особи; відповідач ОСОБА_5 у судовому засіданні по справі № 751/1884/14 визнав, що ці акти підписано відповідачем ОСОБА_7 Остання, працюючи заступником директора по економіці ПП «Лідер», не мала повноважень їх підписувати, а ОСОБА_5 повноваження ОСОБА_7 не перевіряв. ОСОБА_5 не надавав послуг, про які йдеться у всіх згаданих вище актах і платіжних документах. З цих актів, до того ж, неможливо встановити, за які саме послуги і на підставі яких документів здійснювалася згідно з ними оплата. Даючи пояснення по справі № 751/1884/14, відповідачі не змогли пояснити, на якому автомобілі здійснювалися перевезення в інтересах ПП «Лідер», що саме, куди й кому перевозилося. Крім того, ОСОБА_7 пояснювала, що вона не передавала від імені підприємства ОСОБА_5 майна для перевезень. Договір перевезення сторони не укладали, ОСОБА_5 ні документально, ні фактично не здійснював перевезень вантажу для ПП «Лідер». У ході розгляду справи № 751/1884/14 ОСОБА_5 не довів, що він мав ліцензію на здійснення господарської діяльності з перевезення вантажів автотранспортом і не надав доказів наявності в нього вантажного транспортного засобу та посвідчення водія відповідної категорії.

Ухвалою суду від 16.04.2015 р. позовні вимоги про визнання неправомірним підписання ОСОБА_7 від імені підприємства актів здачі-прийняття робіт з надання автотранспортних послуг від 30.03.2010 р. № ОУ-0000054 на суму 840 грн. 00 коп., від 14.04.2010 р. № ОУ-0000058 на суму 2400 грн. 00 коп., від 19.04.2010 р. № ОУ-0000059 на суму 1200 грн. 00 коп., від 27.04.2010 р. № ОУ-0000056 на суму 1200 грн. 00 коп., від 29.04.2010 р. № ОУ-0000060 на суму 3600 грн. 00 коп., від 12.05.2010 р. № ОУ-0000065 на суму 3000 грн. 00 коп., від 25.05.2010 р. № ОУ-0000070 на суму 1200 грн. 00 коп., від 28.05.2010 р. № ОУ-0000071 на суму 1200 грн. 00 коп. та про визнання неправомірною сплату ОСОБА_7 фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5 14640 грн. 00 коп. коштами ПП «Лідер», що знаходилися на банківському рахунку підприємства, залишено без розгляду.

Оскаржуваним рішенням вимоги ПП «Лідер» задоволено; з відповідачів на користь позивача стягнуто по 121 грн. 80 коп. (з кожного) на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_5 ОСОБА_6 просить скасувати дане рішення і постановити рішення про відмову ПП «Лідер» у задоволенні позову. Доводи скарги зводяться до такого:

- місцевий суд безпідставно не задовольнив вимогу представника ОСОБА_5 про застосування позовної давності при вирішенні справи,

- ст. 530 ЦК України, на яку суд посилався як на одну з підстав задоволення позову, спірні правовідносини не регламентує,

- суд визнав оспорювані позивачем акти недійсними на підставі ст.ст. 207, 215 ЦК України. Проте ці акти є не правочинами, а первинними обліковими документами, у зв'язку з чим вони не підлягають визнанню недійсними на підставі вказаних статей,

- доводи позивача про неукладення в письмовій формі оспорюваних правочинів не є підставою для визнання їх недійсними згідно з ст.ст. 207, 527 і 215 ЦК України,

- твердження позивача про відсутність у ОСОБА_5 ліцензії на здійснення господарської діяльності з перевезення вантажів автотранспортом спростоване у ході розгляду справи,

- такі підстави недійсності оспорюваних правочинів, як зловмисна домовленість сторін та порушення публічного порядку внаслідок їх укладення, у ході розгляду справи позовною стороною не доводилася,

- ОСОБА_5 не мав ні потреби, ні підстав ставити під сумнів повноваження ОСОБА_7 щодо прийняття виконання за договорами перевезення. Про наявність або відсутність таких повноважень він не міг знати. Крім того, наявність цих повноважень доведена,

- суд І інстанції невірно застосував при вирішенні справи ст. 527 ЦК України. Крім того, в силу ст. 241 цього Кодексу ПП «Лідер» схвалило надання ОСОБА_5 послуг, про які йдеться, шляхом їх оплати. До того ж, в силу ст. 204 ЦК України дійсність правочину презюмується,

- за приписами ст. 50-1 ЦК України, у зв'язку з припиненням ОСОБА_5 підприємницької діяльності вимоги його кредиторів вважаються погашеними.

У судовому засіданні представник ОСОБА_5 підтримала апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи рішення, що оскаржується, суд І інстанції виходив з того, що оспорювані позивачем акти є недійсними як такі, що підписані від імені директора ПП «Лідер» неуповноваженою особою - відповідачем ОСОБА_7, у зв'язку з чим отримані ОСОБА_5 на підставі цих актів кошти останній має повернути ПП «Лідер»; строк позовної давності позивачем не пропущено, т.я. він пред'явив позов у межах цього строку, який почав перебіг з моменту, коли позивач взнав про порушення відповідачами його прав. З такими висновками не погоджується апеляційний суд.

Так, по справі встановлено наступне.

Згідно з копіями актів здачі-прийняття робіт з надання автотранспортних послуг від 30.03.2010 р. № ОУ-0000054, від 14.04.2010 р. № ОУ-0000058, від 19.04.2010 р. № ОУ-0000059, від 27.04.2010 р. № ОУ-0000056, від 29.04.2010 р. № ОУ-0000060, від 12.05.2010 р. № ОУ-0000065, від 25.05.2010 р. № ОУ-0000070 і від 28.05.2010 р. № ОУ-0000071, заступник директора ПП «Лідер» (замовника) ОСОБА_7 і фізична особа-підприємець ОСОБА_5 (виконавець) склали ці акти про надання виконавцем замовникові автотранспортних послуг на суми (до яких включено ПДВ) 840 грн. 00 коп., 2400 грн. 00 коп., 1200 грн. 00 коп., 1200 грн. 00 коп., 3600 грн. 00 коп., 3000 грн. 00 коп., 1200 грн. 00 коп. і 1200 грн. 00 коп. відповідно (а.с. 5-12).

Письмового договору про надання автотранспортних послуг між ПП «Лідер» і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 укладено не було, що підтверджується всіма учасниками судового розгляду.

У запереченнях на позов ОСОБА_5 стверджує, що ним з заступником директора ПП «Лідер» ОСОБА_7 усно домовлено про предмет, ціну та строк дії перевезень (а.с. 75). У запереченнях на позов представника ОСОБА_5 зазначається, що останній надав ПП «Лідер» послуги з перевезення вантажу, який було завантажено працівниками ПП «Лідер», і що це підприємство оплатило надані ним послуги (а.с. 59).

Відповідно до п. 6.6 статуту ПП «Лідер», право діяти від імені цього підприємства без довіреності, представляти його в усіх установах, підприємствах і організаціях в Україні та за її межами (зокрема укладати будь-які угоди від імені підприємства й видавати довіреності) має лише директор, що підтверджено витягами з статуту ПП «Лідер» (а.с. 188-189, 190-191, 192-193).

У посадовій інструкції заступника директора по економіці ПП «Лідер», яка затверджена директором цього підприємства 06.05.2009 р., зазначено, що заступник директора по економіці має право діяти від імені підприємства й представляти його інтереси по довіреності у взаємовідносинах з іншими організаціями з господарсько-фінансових та інших питань, підписувати й візувати у межах своєї компетенції документи (копія цієї інструкції на а.с. 194-196).

У довідці ПП «Лідер» від 18.04.2016 р. зазначено, що у 2010-2016 роках цим підприємством не подавалися державному реєстраторові реєстраційні картки для включення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відомостей про ОСОБА_7 як таку, що має право діяти від імені підприємства без довіреності (а.с. 197).

Згідно з спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ОСОБА_5 мав статус фізичної особи-підприємця з 14.03.2008 р. по 29.12.2012 р. і займався, серед іншого, видом діяльності «діяльність автомобільного вантажного транспорту» (а.с. 182). Останній мав видану у встановленому порядку ліцензію на надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом відповідно до видів робіт, визначених Законом України «Про автомобільний транспорт», а саме він мав дозвіл на внутрішні перевезення вантажів вантажними автомобілями, причепами та напівпричепами (її копія на а.с. 56).

З встановленого апеляційний суд робить наступні висновки.

Всі перелічені вище акти здачі-прийняття робіт з надання автотранспортних послуг, підписані заступником директора ПП «Лідер» ОСОБА_7 і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5, самі по собі є допустимими доказами надання останнім ПП «Лідер» автотранспортних послуг. Жодного доказу фальшивості цих актів суду не надано. Крім того, вони не є правочинами. Тому є хибним висновок суду І інстанції про те, що дані акти в силу ч. 2 ст. 215 ЦК України є нікчемними.

Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 92 ЦК України, у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження. З наявних у справі доказів не вбачається, що фізична особа-підприємець ОСОБА_5 у момент виникнення спірних правовідносин та протягом всього часу їх тривання не міг не знати про відсутність у заступника директора ПП «Лідер» ОСОБА_7 повноважень на укладення договорів про надання автотранспортних послуг цьому підприємству. Тому посилання ПП «Лідер» на те, що оспорювані ним акти не затверджено директором підприємства та що його заступник ОСОБА_7 не мала повноважень їх затверджувати й укладати з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 договори про надання автотранспортних послуг та на оплату цих послуг, не є підставою для задоволення позову.

Тож місцевим судом обставини справи встановлено повно й правильно, проте висновки з установлених обставин зроблено неправильно.

З викладеного випливає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з постановленням рішення про відмову у задоволенні позову.

В порядку ч. 5 ст. 88 ЦПК України з ПП «Лідер» на користь ОСОБА_5 належить стягти 271 грн. 98 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги (квитанція на а.с. 166).

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 307, 309 ч. 1 п. суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити, а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 лютого 2016 року скасувати.

У задоволенні позову Приватного підприємства «Лідер» до ОСОБА_7, ОСОБА_5 про визнання недійсними правочинів та застосування наслідків їх недійсності відмовити.

Стягти з Приватного підприємства «Лідер» на користь ОСОБА_5 271 (двісті сімдесят одну) грн. 98 коп. на відшкодування судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але воно може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:Судді: