Справа №442/6020/16-ц
Провадження №2/442/2101/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі :

головуючого-судді Крамара О.В.

при секретарі Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дрогобицька міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з вищевказаним позовом в обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що 31 грудня 2015 року померла ОСОБА_2, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бершадського районного управління юстиції у Вінницькій області складено відповідний актовий запис за № 3 та видано Свідоцтво про смерть ОСОБА_3 1-СГ № 335427.

За життя ОСОБА_2 склала заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла йому ОСОБА_1.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належну їй 5/12 ід. частин квартири АДРЕСА_1.

У встановлений законом строк для прийняття спадщини він звернувся до державного нотаріуса Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька.

Згідно відповіді нотаріуса йому, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із тим, що ним не було надано оригіналів правовстановлюючих документів, які б підтверджували належність цього майна спадкодавцеві та запропоновано звернутися в суд для визнання права власності на майно в порядку спадкування.

За життя ОСОБА_2 правовстановлюючих документів на належну їй 5/12 ідеальних частин квартири АДРЕСА_2 йому не надала, а після її смерті залишилися лише нотаріально посвідчена копія Свідоцтва на право власності на квартиру (будинок від 31.05.1995р., відповідно до якого, ОСОБА_2 належала 1/3 ідеальна частин квартири АДРЕСА_2, та копія Свідоцтва про право на спадщину на обов'язкову частку з спадщині від 24.10.2014р., згідно якого спадкодавцю належала 1/12 ідеальної частин вказаної квартири.

Законодавцем встановлений певний порядок набуття права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - нотаріальний порядок.

Лише у випадку неможливості оформлення права власності на спадщину в нотаріальному порядку, спадкоємець має право на судовий захист свого невизнаного, оспорюваного чи порушеного права.

Він використав всі можливості нотаріального оформлення свого права на спадщину, але йому було відмовлено з наданням правового обґрунтування, а тому він змушений звернутись до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з»явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності позовні вимоги підтримує з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задоволити.

Представник Дрогобицької міської ради в судове засідання не зявився, подав клопотання про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнають в повному обсязі.

Оскільки сторони в судове засідання не з?явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України - не здійснюється.

Беручи до уваги вищенаведене, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 31 грудня 2015 року померла ОСОБА_4, після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме на 5/12 ід.ч. квартири АДРЕСА_3.

За життя ОСОБА_4 склала заповіт, який був посвідчений 21 листопада 2007 року приватним нотаріусом Бершадського районного нотаріального округу Вінницької області за р.№ 1588, згідно до якого, все належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що за законом вона матиме право, вона заповіла ОСОБА_1.

Відповідно, у позивача, як спадкоємця за заповітом, виникло право на отримання спадщини щодо вказаної вище частини квартири, у зв'язку із чим, вона звернулась до державного нотаріуса Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та рекомендував звернутись для захисту своїх спадкових прав до суду, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на вказану вище квартиру.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належать спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Із нотаріально посвідченої копії Свідоцтва на право власності на квартиру (будинок від 31.05.1995р., вбачається, що ОСОБА_2 належала 1/3 ідеальна частин квартири АДРЕСА_2, та копії Свідоцтва про право на спадщину на обов'язкову частку в спадщині від 24.10.2014р., згідно якого спадкодавцю належала 1/12 ідеальної частин вказаної квартири.

Згідно ст. 66-69 ЗУ "Про нотаріат", п.4.15 Глави 10 Порядку вчинена нотаріальних дій нотаріусами України, затв. наказом Міністерства юстиції У країн 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, як підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленум Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суд за правилами позовного провадження.

В п.12 даної Постанови надано роз'яснення про те, що у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформленя права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення часи спадкодавця

У відповідності до ст. 392 ЦК України та наданих до неї роз'яснень у листі ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Окрім того, у листі зазначено, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Отже, «якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні».

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Як вбачається з викладеного вище, у позивача дійсно, у зв'язку з втратою (відсутністю) оригіналів правовстановлюючих документів, виникли перешкоди для отримання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку.

У листі ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільні справи про спадкування», окрім іншого, зазначено, що відповідно до ч.1 ст.1298 ЦКУ, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Строку на прийняття спадщини позивач не пропустив.

Лише у випадку неможливості оформлення права власності на спадщину в нотаріальному порядку, спадкоємець має право на судовий захист свого невизнаного, оспорюваного чи порушеного права.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого права яке у відповідності до вимог ст. 20 цього кодексу особа здійснює на свій розсуд.

Як вбачається з вищенаведеного, позивач використав всі можливості нотаріального оформлення свого права на спадщину, але йому в цьому було відмовлено.

Відповідно до ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з вимогами п.1 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права на спадкове майно.

Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Системний аналіз наведених вимог законодавства та зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позов підставний та підлягає задоволенню.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст.16, 328, 392, 1218 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 (ід.н. НОМЕР_1) право власності на 5/12 ід. частину житлової квартири АДРЕСА_4, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла 31 грудня 2015 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення - з дня отримання такого.

Суддя __________________ Крамар О.В.