АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 673/1144/15-ц
Провадження № 22-ц/792/419/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі : головуючого - судді Фанди В.П.,

суддів : Купельського А.В., Спірідонової Т.В.

за участі секретаря Лапка Ю.В., сторін ОСОБА_1 його представника ОСОБА_2, представників ОСОБА_3 та ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу сільського голови Явтухівської сільської ради на рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 28 грудня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Явтухівської сільської ради ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсними договорів оренди дамби та гідротехнічних споруд

та за зустрічним позовом Явтухівської сільської ради до Деражнянської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

встановила:

У серпні 2015 року позивач звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначав, що 20 січня 2004 року та 20 вересня 2006 року між ним та Деражнянською РДА було укладено строкові договори оренди земельних ділянок водного фонду, на яких розташовані водойми площею 13, 5282 га та 8,9746 га із дамбою та гідротехнічною спорудою, які знаходиться на території Явтухівської сільської ради. Дані земельні ділянки були надані для рибогосподарських потреб. В кінці червня 2015 року позивачу стало відомо, що Явтухівською сільською радою передано в оренду гідротехнічні споруди в межах водних об'єктів, які йому належать на підставі договорів оренди. При цьому вказував, що укладені договори оренди від 15 червня 2015 року із ОСОБА_5 не відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки не було дотримано форму, щодо нотаріального посвідчення та реєстрації.

Не погоджуючись із вказаним позовом, Явтухівська сільська рада звернулася до суду із зустрічним позовом, вказувала, що 20 січня 2004 року та 20 вересня 2006 року між Деражняннською РДА та позивачем-відповідачем уклали договори оренди земельних ділянок водного фонду площею 13, 5282 га та 8,9746 га. При цьому дані договори укладено із порушенням норм законодавства, оскільки відсутня нормативно-грошова оцінка земельних ділянок в результаті чого невірно визначено розмір орендної плати та як наслідок сільська рада недоотримує значну частину коштів від оренди.

____________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Лукіянець Т.В.

Доповідач - Фанда В.П. Категорія : 19

Рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 28 грудня 2015 року первинний позов задоволено та відмовлено в задоволенні зустрічного позову. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі представник апелянта з рішенням суду не погоджується, посилається на порушення норм матеріального та процесуального законодавства, просить його скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги та відмовити в задоволені позову ОСОБА_1. Зазначав, що договори оренди земельних ділянок водного фонду укладені із ОСОБА_1 за відсутності їх нормативно-грошової оцінки, що є істотною умовою договору, в наслідок чого апелянт недоотримує кошти за оренду. Крім того, ОСОБА_1 систематично порушує строки внесення плати за користування земельними ділянками, що підтверджується бухгалтерською документацією пред'явленою в судовому засіданні. Дана обставина є також підставою для припинення договірних зобов'язань за договорами оренди.

На апеляційному перегляді рішення суду першої інстанції представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, вважає, що її слід задовольнити з підстав вказаних у апеляції.

ОСОБА_1, його представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнали вважають, що в її задоволені слід відмовити.

ОСОБА_4, як представник ОСОБА_5 підтримала вимоги апеляційної скарги.

Деражнянська РДА не направила свого представника, належним чином повідомленна про день, час і місце слухання справи.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 309 цього Кодексу визначено, що підставами для скасування, зміни рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення, в тому числі, є : неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову сільської ради, суд першої інстанції виходив з того, що укладення договору оренди земельної ділянки водного фонду мало місце у відповідності із діючим законодавством, а укладення договору оренди гідроспоруд з ОСОБА_5 порушує права орендаря.

З таким висновком суду колегія суддів рахує можливим погодитися частково.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що Деражнянська районна державна адміністрація та ОСОБА_1 уклали договори оренди земельних ділянок водного фонду, які розташовані поза межами населеного пункту на території Явтухівської сільської ради: 20.01.04 року - площею 13,5282 га із гідроспорудами та 20.09.06 року - площею 8,9746 га для рибогосподарських потреб.

При цьому у кожному із договорів сторони визначили розмір орендної плати відповідно у 946,97 грн. (від 20.01.04 року п.4.1) та у 1077 грн. (від 20.09.06 року, п.9).

У відповідності із вимогами кожного із договорів оренди земельної ділянки водного фонду сторони договору переглядали розмір орендної плати шляхом укладення додаткових угод, з проведенням нормативної грошової оцінки кожної з земельних ділянок, що не заперечувалося сільською радою, підтверджується наданою орендарем відповідною технічною документацією.

Явтухівська сільська рада, хоч і не була стороною договору оренди земельних ділянок водного фонду, однак орендна плата у грошовій формі відповідно до умов кожного з договорів вносилася на рахунок сільської ради.

На час укладення кожного з договорів оренди земельних ділянок водного фонду правовідносини щодо визначення розміру орендної плати регулювалися Законом «Про оренду землі» від 06.10.98 року, Законом «Про плату за землю» від 03.07.92 року (втратив чинність з 01.01.11 року), Законом «Про оцінку землі» від 11.12.03 року.

Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (ч. 1 ст. 93 ЗК України).

Згідно з ч. 1 ст. 124 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Як передбачено п. 12 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями за межами населених пунктів здійснюють відповідні органи виконавчої влади.

Із ч. 2 ст. 1 Закону України від 9 квітня 1999 року № 586-ХІV «Про місцеві державні адміністрації» убачається, що місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади.

В силу ч. 1 ст. 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» від 09 квітня 1999 року (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, власних і делегованих повноважень голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники управлінь, відділів та інших структурних підрозділів - накази.

Частиною 1 статті 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» визначено, що акти місцевих державних адміністрацій, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, актам Президента України та Кабінету Міністрів України або інтересам територіальних громад чи окремих громадян, можуть бути оскаржені до органу виконавчої влади вищого рівня або до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату є істотними умовами договору оренди землі (ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до ч. 4 ст. 21 Закону (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) річна орендна плата за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності, надходить до відповідних бюджетів, розподіляється і використовується відповідно до закону і не може бути меншою за розмір земельного податку, що встановлюється Законом України «Про плату за землю», та перевищувати 10 відсотків їх нормативної грошової оцінки.

Як передбачено ч. 1 ст. 13 Закону України «Про оцінку земель» від 11 грудня 2003 року, нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

В силу ч. 1 ст. 203 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Частиною 1 статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Аналіз вказаних правових норм дає підстави для висновку, що нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної та комунальної власності, в зв'язку з цим, укладення сторонами договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності без проведення такої оцінки суперечить вимогам чинного законодавства.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постановах від 8 квітня 2015 року (справа № 3-41гс15), від 20 травня 2015 року (справа 3-70гс15), від 1 липня 2015 року (справи № 3-297гс15 і № 3-298 гс15), яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів, що зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Матеріали справи вказують на те, що нормативна грошова оцінка кожної земельної ділянки, які передані в оренду ОСОБА_1 не проводилась, отже розмір орендної плати встановлений сторонами з порушенням норм чинного законодавства.

З огляду на викладене, суд першої інстанції помилково виходив з того, що пункт 2 розпорядження Деражнянської райдержадміністрації від 20 січня 2004 року № 16/2004-р та п.2 розпорядження від 29.09.06 року №355/2006-р, та договори оренди земель водного фонду відповідають вимогам закону, та безпідставно відмовив у задоволенні позову сільської ради про визнання їх недійсними.

У суді першої інстанції ОСОБА_1 подав до суду заяву про сплив строку позовної давності та просив з цієї підстави відмовити в задоволенні позову.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Як передбачено ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

У матеріалах справи наявні відомості про те, що сільській раді відразу після укладення у 2004 та у 2006 роках оспорюваних договорів оренди землі водного фонду було відомо про їх укладення, тому сільська рада була обізнана про розмір орендної плати по кожному із договорів та порушення їх інтересів при передачі земельних ділянок в оренду, визначення розміру орендної плати. Вказані обставини підтверджуються: кожним із договорів оренди (від 20.01.04 року п.4.1 та від 20.09.06 року п.9), де визначено, що орендна плата вноситься готівкою на рахунок сільської ради; актом прийому-передачі від 22.01.04 року за яким сільський голова передав а ОСОБА_1 прийняв земельну ділянку під ставок; актом встановлення меж земельної ділянки, що надається ОСОБА_1 в оренду від 20.09.06 року за участю представника сільської ради; актом виносу в натуру нормального підпірного рівня води в ставку від 22.12.09 року з участю представника сільської ради; довідкою сільської ради від 20.10.15 року про порушення строків та розміру внесення орендної плати ОСОБА_1; поясненнями даними у суді першої інстанції сільським головою про те, що йому було відомо про розмір орендної плати, яка вносилася ОСОБА_1 по кожному із ставків.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що про видачу розпоряджень головою райдержадміністрації, укладення спірних договорів оренди, сільській раді стало відомо при передачі у 2004 та у 2006 роках земельних ділянок водного фонду та при отриманні сільською радою у цих роках орендної плати, тому на час звернення до суду сільської ради у 2015 році сплив трирічний строк позовної давності. Сільською радою не ставилося питання про поновлення даного строку.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду у цій частині слід скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову у зв'язку із пропуском сільською радою строку позовної давності.

При вирішенні спору суд першої інстанції вказані обставини не врахував, таке неправильне застосування норм матеріального та процесуального права є обов'язковою підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення.

Відповідно до договорів оренди дамби та гідротехнічної споруди, укладених від 15.06.15 року ОСОБА_5 отримала в оренду земельну греблю, водоскид, переливну трубу на кожному із ставків, які орендує ОСОБА_1. При цьому метою укладення договорів оренди дамб та гідроспоруд є підняття рівня води у ставу, регулювання руслового стоку, що прямо вказує на порушення прав та інтересів орендаря ставка, оскільки ОСОБА_5 може на свій розсуд у будь-який час регулювати рівень води у ставку без врахування інтересів іншого орендаря, що суперечить ст. 1 Закону України «Про аквакультуру» від 18 вересня 2012 року, згідно до якої гідротехнічні споруди споруджуються для обслуговування водних об'єктів.

Рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 і скасування рішення сільської ради №4 від 14.04.15 року про передачу ОСОБА_5 дамби та гідроспоруд, які розташовані на спірних ставках ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно виходив з того, що сільська рада як на час укладення спірних договорів, так і на час розгляду справи не підтвердила своє право власності на ці споруди відповідними правовстановлюючими документами.

Крім цього, сільська рада не вправі була приймати будь-яке рішення щодо гідроспоруд на водному об'єкті площею 13,5282 га, так як наявний чинний договір оренди від 20.01.04 року земельної ділянки водного фонду у відповідності із яким у оренду ОСОБА_1 передано було і гідроспоруду.

Інші доводи апеляційної скарги, на які посилається представник апелянта, не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Судові витрати у відповідності з ст. 88 ЦПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 218, 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу сільського голови Явтухівської сільської ради задовольнити частково.

Рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 28 грудня 2015 року скасувати у частині відмови у задоволенні зустрічного позову Явтухівської сільської ради.

Ухвалити у цій частині нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову Явтухівської сільської ради до Деражнянської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок.

У решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: підпис Судді: підписи

З оригіналом згідно : суддя Апеляційного суду В.П. Фанда