Справа № 182/227/16-ц
Провадження № 2/0182/1468/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10.06.2016 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Шестакової З.С.

секретаря - Пометій Є.Т.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів, суд

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів.

Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2011 року з нього було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 05 жовтня 2011 року та до досягнення дитиною повноліття.

15 лютого 2013 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 (шлюбне прізвище ОСОБА_5) та 18 вересня 2015 року у них народилася донька ОСОБА_7.

З 2009 року по теперішній час він працює у ПАТ «Нікопольський завод феросплавів».

На момент стягнення з нього аліментів його заробітна плата складала 5 314 грн. 95 коп.. На даний час його середньомісячна заробітна плата складає 7 916 грн. 21 коп., але зростання за 4 роки його заробітної плати на 2 600 грн. 00 коп. не є покращенням його матеріального становища, оскільки за вказаний період значно зросли ціни на продукти харчування, промислові товари та комунальні послуги, тому позивач вимушений додатково користуватися кредитними коштами.

Оскільки змінився його сімейний стан та значно погіршився його майновий стан у порівнянні з його майновим станом на час винесення рішення про стягнення аліментів, позивач просив суд задовольнити його позовні вимоги та зменшити розмір аліментів, які він сплачує на утримання доньки ОСОБА_5, до 1/6 частини його заробітку (доходів) щомісяця.

Позивач та його представник ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити їх в повному обсязі.

Крім того, представник позивача додатково пояснив, що дружина позивача ОСОБА_8 на даний час не працює, так як з грудня 2015 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення неї трирічного віку, а тому заробітної плати, яку отримує ОСОБА_1 вже після відрахування аліментів на утримання доньки ОСОБА_5, йому недостатньо для нормального рівня життя та забезпечення сімї.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, оскільки відсутні підстави для зменшення розміру аліментів на утримання дитини ОСОБА_1

ОСОБА_9. Так, за час спільного проживання позивача з другою дружиною ОСОБА_10 ними були придбані житловий будинок та автомобіль, тому посилання ОСОБА_1 на те, що погіршилось його матеріальне становище не обґрунтовані.

Дійсно, дружина позивача на даний час не працює, так як перебуває в відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, однак вона отримує від держави щомісячні виплати та отримала разову допомогу, яка виплачується матері при народженні дитини.

Крім того, ОСОБА_8 має земельну ділянку (пай), розташовану на території Кіровської сільської ради Нікопольського району, яку вона передала в оренду та щороку отримує оренду плату за користування даною земельною ділянкою. Також вона має 1/2 частини квартири, яка розташована у центрі міста Нікополя, та яку зараз вона та її колишній чоловік намагаються продати.

В свою чергу, відповідач проживає з донькою та матірю, отримує мінімальну заробітну плату. Аліменти, які вона отримує від позивача, їй достатньо лише на оплату дитячого садочка та гуртків, які відвідує донька. Тому, просив суд відмовити ОСОБА_1 у позові.

Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них.

Як встановлено судом, сторони від шлюбу мають доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12).

Після припинення шлюбних стосунків дитина залишилась проживати разом з матірю (а.с.38).

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2011 року з ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05 жовтня 2011 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с.5).

15 лютого 2013 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 (шлюбне прізвище ОСОБА_5) та 18 вересня 2015 року у них народилася донька ОСОБА_7 (а.с.11,13).

Незважаючи на те, що сімейний стан позивача змінився, суд не знаходить підстав, для зменшення розміру аліментів, визначеного рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 08 грудня 2011 року, на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з наступних підстав.

Під час судового засідання позивач ОСОБА_1 обґрунтував свої позовні вимоги тим, що після укладення другого шлюбу та народження дитини змінився його матеріальний стан.

В той же час, судом були ретельно досліджені матеріальні умови батьків дітини.

Так, позивач працює горновим феросплавних печей ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» та його середньомісячна заробітна плата на теперішній час складає 7 916,21 грн. (сім тисяч девятсот шістнадцять грн. 21 коп.) (а.с.47).

Його дружина ОСОБА_8 знаходиться на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради та отримує на дитину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, до досягнення нею трирічного віку допомогу в розмірі біля 800,00 грн. (вісімсот грн.), щомісячно, що вона особисто показала у суді під час допиту її в якості свідка.

До того ж, позивач за період шлюбу з ОСОБА_8 24 липня 2013 року придбали житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Словянська, буд. № 47; автомобіль та встановили на нього газову установку.

Під час судового засідання свідок ОСОБА_8 не спростовувала дані факти, однак суду показала, що житловий будинок, земельну ділянку та автомобіль їм допомогли придбати її батьки. Для встановлення на автомобіль газової установки її чоловік ОСОБА_1 взяв кредитні кошті, тому на даний час він змушений повертати кредит, що суттєво погіршує їх матеріальний стан.

Вона дійсно має земельну ділянку для введення селянського господарства, однак орендну плату за здачу земельної ділянки в оренду отримують її батьки, оскільки батьки постійно допомагають їм продуктами харчування.

Відповідач ОСОБА_4 працює провізором ТОВ «Авіцена» та її середньомісячна заробітна плата складає 1 980,00 грн. (одна тисяча девятсот вісімдесят грн. 00 коп.) (а.с.39). Інших видів доходів, крім заробітної плати та аліментів на дитину, ОСОБА_4 не має.

Відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них.

У судовому засіданні позивач не довів факт зміни матеріального стану настільки, щоб у суду були підстави для зменшення розміру аліментів на першу дитину.

Відповідно до вимог частини 1 статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В той же час доказів, які б доводили позовні вимоги позивача та спростовували заперечення відповідача, ОСОБА_1 в порушення вимог статті 11 ЦПК України суду не надано.

Згідно статті 10 та частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, суд приходить висновку, що ОСОБА_1 розпорядився своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отже, приймаючи до уваги матеріальне становище сторін по справі, суд приходить висновку, що зменшення розміру аліментів на першу дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, погіршить її матеріальне становище. Тому, суд знаходить позовні вимоги позивача не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись 10, 11, 14, 15, 57, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, 192 СК України, суд

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_11