РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 року

Київський районний суд міста Харкова:

головуючий - суддя Золотарьова Л.І.

за участю секретаря - Бломберус С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківського інституту управління (у формі товариства з обмеженою відповідальністю), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 освіти і науки України про зобовязання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

27.11.2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить: зобовязати відповідача припинити дії, спрямовані на ухилення від видачі їй диплому про отримання нею у відповідача вищої освіти, також утримання приналежного їй диплома серії ХА №38337411 та видати їй диплом про отримання нею у відповідача вищої освіти та повернути їй диплом серії ХА №38337411, виданий їй ХНПУ імені ОСОБА_3 11.06.2010 року; стягнути з відповідача на її користь в рахунок відшкодування спричиненої їй моральної шкоди 18 000 грн.; стягнути з відповідача судові витрати.

В своїх доводах посилається на те, що У 2013 році у неї виникла необхідність в отриманні другої вищої освіти за напрямом «0305 Економіка та підприємництво», спеціальністю «7.03050801 Фінанси і кредит». Отримавши від відповідача згоду на зарахування до нього на платних засадах, вона подала до приймальної комісії документи, в тому числі диплом серії ХА № 38337411, виданий ХНПУ імені ОСОБА_3 11 червня 2010 року. У вересні 2013 року вона була зарахована на 1-й курс ТОВ ХІУ. При зарахуванні її повідомили про те, що за весь термін навчання вона повинна буду сплатити 9000 грн., а плату здійснювати частинами кожен семестр у сумі, у термін та за реквізитами, визначеними адміністрацією закладу освіти у особі працівників деканату факультету післядипломної освіти. Гроші за навчання вона сплатила у повному обсязі. При зарахуванні договір про надання навчальних послуг з нею не укладався всі подальші дії, у тому числі вона здійснювала за вказівкою деканату. На це вона при зарахуванні не звернула уваги і у подальшому значення даному факту не надала. Однак коли у лютому 2015 року їй знадобився для пред'явлення за місцем роботи належним чином оформлений договір про надання навчальних послуг, вона отримала від працівників бухгалтерії відповідача відмову. Навчальний план вона виконала успішно, здала всі передбачені ним екзамени та заліки і 09.06.2015 року захистила дипломну роботу. Але коли настав час отримати документ про освіту, відповідач висунув їй умову сплатити пеню у сумі 1600 грн., мотивуючи це тим, що вона нібито порушила термін оплати навчання. Крім того, їй запропонували сплатити «інфляційні» у розмірі 25 відсотків від всієї сплаченої за навчання суми, тобто 2250 грн., та компенсувати ТОВ «ХІУ» «витрати на виготовлення диплому про вищу освіту» у розмірі 10 відсотків від сплаченої за весь період навчання суми, а саме 900 грн. Також їй, нарешті, запропонували підписати з ТОВ «ХІУ» договір про надання навчальних послуг, але «заднім числом» та у редакції, яка б включала всі вищезазначені додаткові виплати, тобто пеню, «інфляційні», та витрати на виготовлення диплому. Від таких пропозицій вона відмовилася. Починаючи з липня 2015 року їй під різними надуманими приводами відмовляють у видачі диплому. Також у відповідача досі знаходиться оригінал її диплома про вищу освіту, виданого ХНПУ імені ОСОБА_3 11 червня 2010 року, внаслідок чого вона позбавлена і цього документу, що підтверджує наявність у неї вищої освіти. Дії відповідача істотно порушують її права та інтереси. Наслідком цього вже на день звернення з цим позовом є те, що вона змушена була звільнитися з посади, яку займала, тому що роботодавець не схотів мати на цій посаді людину, яка неспроможна документально підтвердити наявність у неї профільної освіти. З цих же підстав вона обмежена у можливості працевлаштування на постійну роботу з заробітною платою, яка б дозволяла самостійно, тобто без допомоги батьків утримувати себе. Між нею та відповідачем фактично склалися правовідносини, згідно з якими ТОВ «ХІУ» зобов'язався надати освітні послуги і підтвердити це відповідним документом, тобто дипломом, а вона прийняла на себе обов'язок ці послуги оплатити. Дії відповідача спричинили їй істотну моральну шкоду, пов'язану з негативним впливом на звичний для неї спосіб життя. Ця моральна шкода полягає в стражданнях, переживаннях з приводу втрати роботи та неможливістю у даний час працевлаштуватись на аналогічну посаду, рівноцінну з попередньою за розміром оплати, стражданнях, переживаннях, пов'язаних з побоюванням взагалі залишитися без документу про освіту і, відповідно, можливості отримати роботу за спеціальністю «Фінанси і кредит», стражданнях та переживаннях, пов'язаних з приниженням відповідачем її людської гідності внаслідок примушування її постійно бути прохачем того, що належить їй по праву.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, надали пояснення відповідно до викладених в позові вимог. Позивачка також зазначила, що в квітня 2016 року їй надійшов лист відповідача з пропозицією звернутися до інституту для отримання диплому, при цьому зазначили, що необхідно надати договір про навчання, однак у неї цього договору немає.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала у повному обсязі, просила відмовити у задоволенні позову, зазначила, що позивачка вважає, що ХІУ навмисно не уклав з нею договору про надання навчальних послуг. Але це не відповідає дійсності, оскільки ХІУ є комерційним закладом, який надає послуги з отримання певних видів освіти на підставі поданої заяви та укладеного Договору із студентом. Договір містить істотні умови - строки навчання напрямок, умови оплати та інше, а також це є підставою для надання послуг. ХІУ не може мати на меті не укладати відповідні договори зі студентами. Позивач не зверталася до Інституту з проханням оформити договір про надання навчальних послуг у лютому 2015. ОСОБА_1 стверджує, що їй пропонували сплатити інфляційні та штрафні санкції, але це також не відповідає дійсності. Оскільки договором про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або надання додаткових освітніх послуг навчальним закладом, не передбачено штрафних санкцій. Інститут має ліцензію на освітню діяльність, є дійсною та не відкликана МОУ. Інститут продовжує свою діяльність в даному напрямку. У липні 2015 року позивачка з невідомих причин залишила дану розписку та відмовилась отримувати диплом ХНПУ імені ОСОБА_3. В січні 2016 року позивачу пропонували забрати диплом, однак вона відмовлялася від отримання диплому. Посилання позивача на те, що вона була вимушена звільнитись з посади, яку займала, тому що роботодавець не схотів мати на цій посаді людину, яка не спроможна підтвердити документально наявність у неї профільної освіти, не підтверджується доказами. Моральна шкода не обґрунтована, не вказано чому саме такий розмір моральної шкоди просить стягнути.

Представник ОСОБА_2 освіти і науки України не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 навчалась на заочній формі навчання Центру післядипломної освіти (2-га вища освіта) Харківського інституту управління (у формі ТОВ) за спеціальністю «Фінанси і кредит» з 01 жовтня 2013 року (наказ про зарахування № 01-07/104 від 26.09.2013 р.) по 20 червня 2015 року (наказ про відрахування № 01-07/39-1 від 20.06.2015 p.) (а.с. 81)

При вступі до Харківського інституту управління позивачкою були подані документи, в тому числі, оригінал диплому серії ХА №38337411, виданий ХНПУ імені ОСОБА_3 11.06.2010 року (а.с. 10,81)

У звязку з прийняттям на навчання позивачці відповідачем була видана 01.09.2013 року залікова книжка №140 Фкд., з якої вбачається, що позивачка з грудня 2013 року до березня 2015 року допускалась до здавання іспитів та заліків, 09.06.2015 року захистила дипломну роботу (а.с. 11-12, 13)

Як вбачається з копій квитанцій, позивачкою за навчання в Харківському інституті управління були сплачені кошти: 14.11.2013 року 2000 грн., 10.06.2014 року 2500 грн., 22.12.2014 року 2250 грн., 08.06.2015 року 2250 грн. (а.с. 14-17)

24.06.2015 року позивачка звернулася до т.в.о. ректора Харківського інституту управління з заявою, у якому просила вирішити причини ненадання їй диплому за спеціальністю «Фінанси і кредит». Вона сплатила кошти за навчання у повному обсязі, заборгованості не має, учбовий план виконала, дипломну роботи захистила. Договір про навчання при вступі до Інституту вона не підписувала (а.с. 18-19)

09.06.2015 року та 15.07.2015 року позивачці був підписаний обхідний лист Харківського інституту управління (а.с. 20)

Відповідно до розпорядження № 03/с від 10.07.2015 року, у студентки ЦПО, що закінчила навчання згідно наказу про випуск №01-07/39-1 від 20.06.2015 року ОСОБА_1, заборгованість по сплаті за навчання відсутня (а.с. 79).

Згідно з доповідною запискою начальника ВУПтаОК Харківського інституту управління (без дати та номеру), у липні 2015 року до відділу управління персоналом та обліку кадрів звернулася студентка-випускниця Центру післядипломної освіти заочної форми навчання спеціальності «Фінанси і кредит» ОСОБА_1 з проханням видати їй з особистої справи диплом про закінчення нею Харківського інституту управління (у формі ТОВ) з вище названої спеціальності. ОСОБА_1 мала при собі оригінал паспорта та обхідний лист з усіма необхідними підписами, що є підставою для видачі оригіналів документів про освіту з особової справи. В особовій справі ОСОБА_1 вищезазначений диплом (диплом про 2-гу вищу освіту) був відсутній, у зв'язку із затримкою видачі бланків дипломів ОСОБА_2 освіти і науки України (а.с. 40, 81).

Відповідно до ОСОБА_2 освіти і науки України від 29.12.2015 року, в зв'язку з відсутністю в Єдиній державній електронній базі з питань освіти відомостей щодо факту навчання в Харківському інституті управління ОСОБА_1 та з урахуванням результатів обговорення на засіданні Комісії з питань розгляду звернень керівників вищих навчальних закладів щодо видачі документів про здобуття ступеня вищої освіти державного зразка від 27 листопада 2015 року, протокол № 15/15, ОСОБА_2 не має правових підстав для надання дозволу на отримання в Державному підприємстві «Інфоресурс» бланків дипломів спеціаліста про перепідготовку (а.с. 44).

Згідно з довідкою Харківського інституту управління від 16.09.2015 року, у зв'язку з передчасним звільненням працівників пенсіонерів (після внесення змін до законодавчих актів України від 02.03.2015 року) з відділу перепідготовки інституту вчасно не були замовлені бланки дипломів про перепідготовку спеціалістів в кількості 5 шт., які необхідні для видачі слухачам 2015 року випуску, в тому числі ОСОБА_1 (а.с.42, 43).

Таким чином, диплом про перепідготовку спеціаліста ОСОБА_1О не був виданий в липні 2015 року позивачці у звязку з тим, що не був вчасно замовлений Харківським інститутом управління.

Посилання на те, що замовлення не було вчасно зроблено Інститутом через звільнення працівників не є поважною причиною для звільнення від виконання покладених на учбовий заклад обовязків.

Згідно з пояснювальною запискою в.о. декана економічного факультету Харківського інституту управління, у 2014-2015 навчальному році був останній випуск студентів Центру післядипломної освіти, які навчалися на денній та заочній формах навчання для отримання освітньо-кваліфікаційного рівня спеціаліста (перепідготовка). Було здійснена переписка з ОСОБА_2 освіти та науки України з проханням видати нашому ВНЗ в певної кількості бланки дипломів спеціалістів про перепідготовку. Тільки 27 січня 2016 року ВНЗ отримав від МОНУ бланки дипломів спеціалістів про перепідготовку (видаткова накладна № ІР-0000061 від 27 січня 2016 p.) (а.с. 80,82,83,86).

01.02.2016 року (реєстровий номер 200/15) був виписаний диплом про перепідготовку ДСП №013994 на імя ОСОБА_1 за спеціальністю «Фінанси та кредит» (а.с. 84, 85).

Згідно з Довідкою Харківського інституту управління від 09.06.2016 року, ОСОБА_1 навчалась на заочній формі навчання факультету післядипломної освіти Харківського інституту управління (у формі ТОВ) за спеціальністю «Фінанси і кредит» з 01 жовтня 2013 року (наказ про зарахування № 01-07/104 від 26.09.2013 р.) по 20 червня 2015 року (наказ про відрахування № 01-07/14-1 від 20.06.2015 р.) та здобула диплом спеціаліста про перепідготовку за спеціальністю «Фінанси і кредит» ДСП № 013994 від 01.02.2016 р. з додатком (реєстраційний номер 200/15). За весь період навчання ОСОБА_1 було нараховано до сплати 9000,00 грн., фактично сплачено за навчання 9000,00 грн. Заборгованості ОСОБА_1 перед Інститутом по сплаті за навчання немає (а.с. 97)

Як вбачається з листа Харківського інституту управління від 11.04.2016 року, було запропоновано позивачці зявитися до Інституту для отримання диплому спеціаліста про перепідготовку, при цьому для видачі диплому позивачці необхідно було мати, зокрема, договір про навчання (а.с. 88)

Те, що видача диплому здійснювалося за умови надання оригіналу договору про навчання також, свідчить також Розпорядження в.о. ректора Харківського інституту управління №14 від 24.09.2014 року (а.с. 83)

Листом від 20.04.2016 року позивачка повідомила Інститут, що 18.04.2016 року її представник звернувся до начальника відділу кадрів ОСОБА_4 з питанням стосовно отримання диплома зазначеного в листі від 11.04.2016 року вих. № 27/ОК. В переліку вимог для видачі диплома зазначено одним із пунктів Договір про навчання. По факту договору про навчання між нею та ВУЗом не було підписано з моменту мого вступу до ВУЗу. Тому, ОСОБА_4 пояснила представнику, що без повного переліку документів зазначеного в вище вказаному листі, видача диплома не може бути здійснена (а.с. 89).

В судому засіданні позивачка підтвердила, що диплом Інститут надасть у разі надання позивачкою Договору про навчання, однак такого договору у неї не має, між інститутом вона договір не укладала з початку навчання.

Твердження позивачки про відсутність у неї договору про навчання підтверджується також її заявою від 24.06.2015 року поданої на імя т.в.о. ректора Харківського інституту управління (а.с. 18-19), та інформаційною довідкою начальника ВУПтаОК ОСОБА_4, у якій зазначено, що договір на навчання в особовій справі відсутній (а.с. 81)

Таким чином, з листа відповідача та Розпорядження в.о. ректора Харківського інституту управління №14 від 24.09.2014 року вбачається, що видача відповідачем документів про освіту (з особових справ) можлива за наявності надання позивачкою договору на навчання. При цьому, договору на навчання у позивачки немає.

Представник відповідача також посилалась на те, що позивачці не пропонувалось та не могло пропонуватись сплачувати штрафні санкції. При цьому в матеріалах справи містяться заяви студентів цього факультету з проханням не нараховувати їм пеню (а.с.68-72)

У звязку з цим, посилання представника відповідача на те, що позивачка сама відмовлялася від отримання диплому, є необґрунтованими. Також протягом всього розгляду справи відповідачем за наявності бажання не було надано позивачці вказані дипломи в судовому засіданні тощо. Представником відповідача не було надано допустимих доказів на підтвердження того, що позивачка з власної волі (без пропонування їй якихось умов щодо надання документів чи здійснення доплат) відмовлялась отримувати спірні дипломи. Натомість вищевикладені обставини свідчать про протилежне.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про вищу освіту» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), документ про вищу освіту (науковий ступінь) видається особі, яка успішно виконала відповідну освітню (наукову) програму та пройшла атестацію.

Згідно з п. 2 Порядку замовлення на створення інформації, що відтворюється в документах про вищу освіту, та обліку документів про вищу освіту в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, затвердженого Наказом ОСОБА_2 освіти і науки України від 06.03.2015 №249 (далі Порядок від 06.03.2015 №249), відповідальна особа вищого навчального закладу (його відокремленого структурного підрозділу) за створення (формування) замовлень на створення інформації, що відтворюється в документах про вищу освіту та додатках до них, та внесення їх до Єдиної державної електронної бази з питань освіти (далі - відповідальна особа навчального закладу) - особа, яка є штатним працівником вищого навчального закладу і на яку відповідно до наказу керівника вищого навчального закладу покладені обовязки щодо створення (формування) замовлення на створення інформації, що відтворюється в документах про вищу освіту та додатках до них, та внесення їх до Єдиної державної електронної бази з питань освіти.

Відповідно до п. 3, п. 4 Порядку від 06.03.2015 №249, замовлення створюються (формуються) відповідальною особою навчального закладу в ЄДЕБО в електронній формі… Підставою для створення (формування) Замовлення є інформація (у тому числі персональні дані) про особу та її навчання на відповідному рівні вищої освіти, що міститься в ЄДЕБО.

Згідно з п. 5 Порядку від 06.03.2015 №249, відповідальним за повноту, достовірність та актуальність інформації та даних, внесених вищим навчальним закладом (його відокремленим структурним підрозділом) до ЄДЕБО, на основі яких створюється інформація, що відтворюється в документах про вищу освіту та додатках до них, є керівник вищого навчального закладу.

Вищий навчальний заклад призначає відповідальну особу за створення (формування) Замовлення; постійно підтримує у ЄДЕБО повноту, достовірність та актуальність інформації, у тому числі персональних даних, щодо руху контингенту студентів (зарахування на навчання, переведення, відрахування, поновлення, надання академічної відпустки, повернення з академічної відпустки, закінчення навчання тощо); забезпечує створення (формування) та внесення до ЄДЕБО наказів щодо руху контингенту студентів; створює (формує) Замовлення на отримання інформації, що відтворюється в документах про вищу освіту та додатках до них; виготовляє та видає документи про вищу освіту та додатки до них відповідно до створених Замовлень (пункт 11 Порядку від 06.03.2015 №249).

Видача документа про вищу освіту та додатків до них здійснюється на підставі наказу керівника навчального закладу, сформованого у ЄДЕБО (пункт 14 Порядку від 06.03.2015 №249).

Особі, яка успішно виконала акредитовану освітню програму та пройшла атестацію, видається документ про вищу освіту державного зразка за формою, що затверджується МОН України (пункт 13 Порядку від 06.03.2015 №249).

Представник відповідача в судовому засіданні зазначила, що з усіма студентами Центру післядипломної освіти Харківського інституту управління укладався типовий договір про навчання, підготовку та перепідготовку, підвищення кваліфікації або надання додаткових освітніх послуг (а.с. 99-100). З позивачкою ОСОБА_1 мав бути укладений такий же типовий договір про навчання.

Згідно з ч.1, ч.2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 902 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, ОСОБА_1 навчалась на заочній формі навчання факультету післядипломної освіти Харківського інституту управління (у формі ТОВ) за спеціальністю «Фінанси і кредит» з 01.10.2013 року по 20.06.2015 року та здобула диплом спеціаліста про перепідготовку за спеціальністю «Фінанси і кредит» ДСП № 013994 від 01.02.2016 р. з додатком (реєстраційний номер 200/15). За весь період навчання ОСОБА_1 було нараховано до сплати 9000,00 грн., фактично сплачено за навчання 9000,00 грн. Заборгованості ОСОБА_1 перед Інститутом по сплаті за навчання немає.

Таким чином, позивачка зобовязалася сплачувати навчання та виконувати навчальні плати, завдання тощо, та набула право на отримання відповідного освітньо-кваліфікаційного рівня та отримання документу державного зразку; а Харківський інститут управління зобовязався надавати позивачу платні послуги з навчання відповідного освітньо-кваліфікаційного рівня та видати документ державного зразку.

Як встановлено судом, диплом про перепідготовку спеціаліста ОСОБА_1О не був виданий в липні 2015 року позивачці, у звязку з тим, що не був вчасно замовлений Харківським інститутом управління, при цьому звільнення працівників інституту не є поважною причиною для невиконання покладених на учбовий заклад обовязків.

На підставі викладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, в частині зобовязання Харківський інститут управління (у формі товариства з обмеженою відповідальністю) видати ОСОБА_1 диплом про отримання нею у ТОВ «Харківський інститут управління» вищої освіти та повернення ОСОБА_1 диплом серії ХА №38337411, виданий їй ХНПУ імені ОСОБА_3 11.06.2010 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Враховуючи, що диплом про перепідготовку спеціаліста ОСОБА_1О не був виданий в липні 2015 року позивачці без поважних причин, з вини відповідача, який зобовязаний був проконтролювати вчасне замовлення відповідальними працівниками Харківського інституту управління, що призвело до неотримання позивачкою з вини відповідача диплому про вищу освіту до теперішнього часу, що призвело до порушення прав позивачки та спричинили їй моральну шкоду, яка полягає у стражданнях, переживаннях, пов'язаних з побоюванням залишитися без документу про освіту і можливості отримати роботу за спеціальністю «Фінанси і кредит», стражданнях та переживаннях, пов'язаних з приниженням відповідачем її людської гідності внаслідок вимушеності її постійно бути прохачем того, що їй належить, неотримання диплому майже протягом одного року. При цьому, диплом про вищу освіту, виданого ХНПУ імені ОСОБА_3 11 червня 2010 року, також не повернуто позивачці до теперішнього часу. Всі ці обставини порушили звичний спосіб життя позивачки та потребували від неї додаткових зусиль для організації своєї життєдіяльності.

Обґрунтування моральної шкоди в частині звільнення позивачки через відсутність диплому, неможливості працевлаштуватися через відсутність диплому тощо, суд до уваги не приймає, оскільки на підтвердження цих обставин не надано належних та допустимих доказів.

На підставі викладеного, з урахування принципу справедливості та співмірності, суд вважає, що вимоги позивачки про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково, у розмірі 3000 грн.

Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (ч. 1 ст. 88 ЦПК).

У разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір»).

Враховуючи, що позовні вимоги немайнового характеру щодо зобовязання вчинити певні дії задоволені частково, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. (487,20/2 = 243,60). Оскільки позовні вимоги немайнового характеру щодо стягнення моральної шкоди задоволені частково, то з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. (487,20/2 = 243,60)

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. (243,60 + 243,60 = 487,20)

Суд постановляє рішення в межах заявлених і на підставі наданих сторонами доказів.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58-60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 16, 23, 526 ЦК України, ст. 7 ЗУ «Про вищу освіту», суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобовязати Харківський інститут управління (у формі товариства з обмеженою відповідальністю) видати ОСОБА_1 диплом про отримання нею у ТОВ «Харківський інститут управління» вищої освіти та повернути ОСОБА_1 диплом серії ХА №38337411, виданий їй ХНПУ імені ОСОБА_3 11.06.2010 року.

Стягнути з Харківського інституту управління (у формі товариства з обмеженою відповідальністю) на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 3000 (три тисячі) грн.

Стягнути з Харківського інституту управління (у формі товариства з обмеженою відповідальністю) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий -