Справа № 466/7030/14 Головуючий у 1 інстанції: Свірідова В.В.
Провадження № 22-ц/783/2159/16 Доповідач в 2-й інстанції: Шумська Н. Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючий суддя: Шумська Н.Л.

судді: Струс Л.Б.,Шандра М.М.

секретар: Бадівська О.О.

особи, які беруть участь у справі: представник позивача ОСОБА_2, прокурор Заяць І.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 08 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ЖБК №246, з участю третьої особи ЛМКП «Львівтеплоенерго» про визнання нарахувань за споживання теплової енергії неправомірними та їх скасування ,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 08 грудня 2015 року у задоволені позовної заяви ОСОБА_3 до Житлово-будівельного кооперативу № 246, з участю третьої особи ЛМКП «Львівтеплоенерго» відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_3. В апеляційній скарзі покликається на його незаконність, необгрунтованість, на невідповідність дійсним обставинам справи, на порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що послуги які надає Житлово-будівельний кооператив № 246 по опаленню, теплопостачанню та підігріву води в квартиру позивача по АДРЕСА_1 надавалися неякісно, температурний режим в квартирі не відповідав санітарним нормам, в наслідок чого утворилась сирість. Зазначає, що є стандартна санітарна норма, відповідно до якої температура в квартирі не повинна бути нижчою 18 градусів. Неодноразово складалися акти комісією з фіксуванням температурного режиму в квартирі, зокрема 02.01.2009 року і було встановлено, що температура в квартирі всього +8 С, в приміщені кухні, та +12 С в приміщеннях двох кімнат. Згідно з актом обстеження від 19.02.2009 року було також зафіксовано комісією, що температура в приміщенні кухні становить +5 С та в приміщені двох кімнат, першої +10 С, а другої +12 С. З 2010-2012 років становище з теплопостачання у квартирі ОСОБА_3 не покращилось, а ще більш погіршилось. Проте, що тепла в квартирі на далі не було засвідчують акти від 26.01.2011 р та 16.03.2012 р, які були підписані як мешканцями ЖБК так і членами управління, а саме заступником голови кооперативу -Приймак Г. На основі висновків комісії позивач зверталася до ЖБК № 246 з вимогою провести температурний режим в квартирі до санітарних норм, однак така вимога багато років ігнорувалась. Крім того, питання щодо неналежного надання послуг теплопостачання ще раніше було предметом розгляду судів 3-х інстанцій і було частково задоволено позов ОСОБА_3, зменшено розмір оплати у зв»язку з наданням послуг неналежної якості. Проте незважаючи на це, ці суми знову ж таки включаються в загальний борг, що є недопустимим і незаконним. Просить рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 08 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, з»ясувавши обставини справи та перевіривши доводи скарг, колегія суддів не знаходить підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення та залишає його без змін.

Судом першої інстанції правильно встановлено характер спірних правовідносин сторін у справі та застосовано норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішено спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1. Будинок знаходиться на обслуговуванні ЖБК №246.

Виконавцем послуг по наданню теплової енергії є ЛМКП «Львівтеплоенерго», це обумовлено в договорі №3128/Ш від 27 серпня 2002 року в п. 1, згідно якого Енергопостачальна організація (ЛМКП «Львівтеплоенерго») бере на себе зобовязання постачати теплову енергію в гарячій воді в потрібних обсягах, а Споживач зобов»язується отримувати та оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим Договором.

Згідно ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", власник квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки встановлені законом або договором.

Згідно п.п. 17, 35 зазначених "Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями" власник квартири, що розташована в багатоквартирному будинку зобов'язаний сплачувати платежі за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги.

Обов'язок позивача проводити оплату за надані відповідачем послуги по обслуговуванню будинку та прибудинкової території безпосередньо випливає із зазначених вище нормативних актів.

Як вбачається з матеріалів справи Шевченківським районним судом м. Львова видано судовий наказ від 20.09.2012 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ЖБК №246 заборгованість в розмірі 5 621,53 грн., яка включає - витрати на утримання будинку в сумі 1834,21 грн.,підігрів води - 355,24 грн. та 3432,08 грн.- кошти за опалення.

Даний судовий наказ Шевченківського районного суду м. Львова 1328/6877/12, 2н/1328/816/12 від 20 вересня 2012 року вступив в законну силу і на даний момент перебуває на виконанні у ДВС ЛМУЮ, який частково виконано позивачкою шлях сплати суми заборгованості приблизно у розмірі 1000 грн.

Відповідно до ч.1,4 ст. 18 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій.

ОСОБА_3 заявила позов до ЖБК, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним нарахуванням суми боргу, оскільки послуга надавалась неякісно. Уважає, що не має обов»язку по сплаті боргу, оскільки квартира належно не обігрівалась, у ній позивач не проживала.

Однак колегія суддів приходить до висновку, що позивачем обрано неправильний спосіб захисту. Правильність нарахування сум за надані послуги теплопостачання квартири АДРЕСА_1 належить до обставин, які підлягають з»ясуванню при розгляді спору про стягнення заборгованості.

Оскільки судове рішення про стягнення суми боргу за надані житлово-комунальні послуги набрало законної сили та перебуває на примусовому виконанні у ВДВС, задоволення позовних вимог та скасування боргу чи звільнення позивача від оплати за надані послуги фактично становитиме перешкоду у виконанні судового рішення, яке на даний час перебуває на стадії виконання. Це суперечить принципу обов»язковості судових рішень, передбаченому ст..14 ЦПК України.

Відповідно до ч.1,2ст.14 ЦПК судові рішення, що набрали законної сили, обов»язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових і службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Право на звернення до суду, відповідно до ч.1ст.3 ЦПК, мають особи, права яких порушено. Відповідно, позов не може бути заявлено на випадок порушення прав у майбутньому. Оскільки порушення прав позивач пов»язує з вимогою про незаконне нарахування боргу, тобто подією, що передує стягненню, такий позов не підлягає задоволенню з підстав передчасності а також відсутності порушеного права, оскільки питання правильності зазначення суми нарахування боргу уже вирішено у інший передбачений законом спосіб, шляхом постановлення судового рішення про стягнення боргу.

Відтак, перевіривши рішення суду в апеляційному порядку, колегія суддів приходить до висновку про його законність та обґрунтованість, відповідність вимогам ст.ст.212-214 ЦПК.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо наявності актів якими зафіксовано неналежне надання житлово-комунальних послуг, оскільки на підставі даних актів позивач вправі звернутися до надавача послуг про перерахунок чи зарахування в рахунок майбутніх платежів.

А переглядати законність та обґрунтованість судового рішення про стягнення боргу за спожиту теплову енергію в сумі 5621,53грн. без дотримання процедури апеляційного і касаційного оскарження суд не вправі, діючими процесуальними нормами такої можливості не передбаченою.

Тому даючи оцінку рішенню суду першої інстанції в порядку апеляційного провадження, в межах доводів скарги, колегія суддів дійшла висновку про законність та обгрунтованість рішення. Рішення суду ухвалене в межах заявлених вимог, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, позов не ґрунтується на законі і тому не може бути задоволений судом, а доводи апеляції не ставлять під сумнів законність рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі ст.308 ЦПК апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін.

Керуючись ст.303, п.1ч.1ст.307, 308, п.1ч.1ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 08 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й може бути оскаржена протягом 20-ти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Н.Л. Шумська

Судді: Л.Б. Струс

М.М. Шандра