Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

21 березня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Декаленко В. С. ,

при секретарі - Кравцовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 30.12.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № .

Пунктом 3.6 Кредитного договору сторони визначили та погодили, що Банк має право відступити повністю чи частково свої права вимоги за Кредитним договором третій особі.

Зазначають , що згідно з умовами Договору факторингу № 22/12/2014 від 22.12 2014 року та відповідно до ст. ст. 512, 514, 1077, 1078, 1079, 1082, 1084 ЦК України Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право грошової вимоги за Договором № від 30 грудня 2013 року про надання споживчого кредиту.

Посилаються на те, що відповідно до умов Кредитного договору, Банк надав відповідачу кредит (грошові кошти) на суму 23 788,76 грн., з яких: 21 470,00 гривень на придбання Товару у Продавця 1; 2 318,76 гривень на придбання послуг зі стархування у Продавця 2.

Також сторони пунктом 3.17 Кредитного договір погодили, що даний договір набирає чинності з моменту його підписання, тобто з 30 грудня 2013 року та діє до виконання сторонами взятих на себе зобов'язань по цьому договору в повному обсязі.

Позичальник зобов'язався повністю повернути Банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов'язання встановлені Договором не пізніше 30 грудня 2016 року, відповідно до п. 1.4.1 Кредитного договору.

Відповідно до п. 1.4.4. Договору проценти за користування кредитом сплачуються щомісяця одночасно з погашенням суми отриманого кредиту, виходячи із розміру процентної ставки, визначеної в п. 1.1. Договору (0,01% річних). Розмір щомісячних процентів, належних до сплати, зазначений в графіку платежів.

Пунктом 1.4.5. Кредитного договору було визначено, що за обслуговування кредиту Позичальник щомісяця, одночасно з погашенням суми кредиту і процентів, сплачує комісію, розмір якої зазначений в Графіку платежів, що є невід'ємною частиною даного Договору.

Відповідно до Графіку платежів від 30 грудня 2013 до Кредитного договору № сума щомісячної комісії становить 594,72 гривень.

Звертають увагу суду на те, що Банк виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, а відповідач, всупереч умов Кредитного договору, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання у зв'язку з чим станом на 05.01.2015 року заборгованість відповідача по поверненню кредитних коштів за Кредитним договором № від 30.12.2013 року становить: 29 528,17 гривень та складається з - залишку заборгованості за кредитом у розмірі 23 127,68 гривень, суми несплачених відсотків за користування кредитом та Комісії за обслуговування кредитом у розмірі 6 400,49 грн.

На підставі вищевикладеного, а також керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 553, 554, 1050, 1054 ЦК України, звертаються з даним позовом до суду та просять стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 29 528,17 гривень та судові витрати.

Представник позивача та відповідач в судове засідання не з'явились, про день час та місце слухання справи повідомлені вчасно та належним чином, від представника позивача до суду надано заяву згідно якої останній просить розглядати справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Причини неявки відповідача суду невідомі.

Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність вищезазначених осіб відповідно до вимог ст.ст. 158, 169 ЦПК України.

З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.12.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № (а.с.4-9 ).

Відповідно до п. 1.1,1.2.1. зазначеного Договору, Банк надав позичальнику споживчий кредит на суму 23 788,76 гривень, яких: 22 470,00 гривень на придбання Товару у Продавця 1; 2 318,76 гривень на придбання послуг у Продавця 2. Сторони пунктом 3.17 Кредитного договір погодили, що даний договір набирає чинності з моменту його підписання, з 30 грудня 2013 року та діє до виконання сторонами взятих на себе зобов'язань по цьому договору в повному обсязі.

Позичальник зобов'язався повністю повернути Банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов'язання встановлені Договором не пізніше 30 грудня 2016 року, відповідно до п. 1.4.1 Кредитного договору.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що відповідачем було отримано кредитні кошти у встановленому в Договорі розмірі, що підтверджує пояснення представника позивача про належне виконання Банком своїх зобов'язань за Кредитним договором.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.16-20), 22.12.2014 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено Договір факторингу № 22/12/14/1-1, згідно умов якого до нового кредитора - ТОВ «ОПТ Факторинг Україна», перейшли, зокрема права вимоги за зобов'язаннями, які виникли у ОСОБА_1 на підставі Договору про надання споживчого кредиту № від 30.12.2013 року.

Статті 512, 513, 514 ЦК України визначають, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання , право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про доведеність тієї обставини, що по Договору про надання споживчого кредиту № від 30.12.2013 року, укладеному між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1, дійсно відбулася заміна кредитора з ПАТ «ОТП Банк» на ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Судом встановлено, що відповідач отримавши кредитні кошти на умовах повернення, строковості та платності порушував свої договірні зобов'язання , що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 05.01.2015 року становить суму 29 528,17 гривень та складається з - залишку заборгованості за кредитом у розмірі 23 127,68 гривень, суми нарахованих відсотків за користування кредитом та Комісії за обслуговування кредиту 6 400,00 гривень, що підтверджується наданими суду Розрахунками заборгованості (а.с.15), які суд визнає як належні та допустимі докази в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України.

Стаття 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вже зазначалося вище судом встановлено, що позичальником грошові кошти (кредит) були отримані в повному обсязі, однак свої зобов'язання за Договором, які стосуються повернення кредиту, процентів за його користування та комісії, не виконуються чим порушуються права позивача.

Зі змісту статті 611 ЦК України вбачається, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Судом встановлено, що відповідно до п. 1.4.4. Договору проценти за користування кредитом сплачуються відповідачем щомісяця одночасно з погашенням суми отриманого кредиту, виходячи із розміру процентної ставки, визначеної в п. 1.1. Договору (0,01% річних). Розмір щомісячних процентів, належних до сплати, зазначений в графіку платежів.

Пунктом 1.4.5, 1.4.6. Кредитного договору також було визначено, що за обслуговування кредиту Позичальник щомісяця, одночасно з погашенням суми кредиту і процентів, сплачує комісію, розмір якої зазначений в Графіку платежів, що є невід'ємною частиною даного Договору.

Відповідно до Графіку платежів від 30 грудня 2013 до Кредитного договору № сума щомісячної комісії становить 594,72 гривень.

Судом встановлено, що згідно з умовами кредитного договору між сторонами передбачено, що невиконання чи неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань за Договором згідно з п.1.5.4 цього Договору є підставою для вимоги про дострокове повернення кредитних коштів у повному обсязі. В цьому разі Позичальнику рекомендованим листом надсилається Вимога.

З наданого суду повідомлення від 05.01.2015 року ( а.с.13) вбачається, що на адресу відповідача направлялась належним чином оформлена Вимога про погашення заборгованості.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про доведеність наявності обов'язку відповідача сплатити позивачу кредитну заборгованість за Кредитним договором з врахуванням штрафних санкцій визначених вищезазначеними пунктами Договору, в загальному розмірі 29 528,17 гривень.

Відповідачем жодного належного та допустимого доказу в підтвердження своїх заперечень проти позову, в порушення вимог ст.ст. 10, 58, 59, 60 ЦПК України, суду не надано.

Відповідно до статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі статтями 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того в силу ст.ст. 79, 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1 218,00 грн. та витрати пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в розмірі 420, 00 грн.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 16, 525, 526, 530, 541, 542, 543, 553, 554, 610, 611, 612, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 208, 209, 213-215, 217- 218, 223,224,226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Фізкультури, 28-Д, р/р № 3333 в АТ «ОТП Банк», МФО 300528, ) суму заборгованості за кредитним договором № від 30.12 2013 року в розмірі 29 528,17 (двадцять дев'ять тисяч п'ятсот двадцять вісім) гривень 17 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Фізкультури, 28-Д, р/р № 3333 в АТ «ОТП Банк», МФО 300528, ) витрати на оплату судового збору в розмірі 1 218,00 (одна тисяча двісті вісімнадцять) гривень 00 копійок та витрати пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в розмірі 420, 00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В. С. Декаленко