Провадження № 22-ц/780/1331/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 45 17.03.2016
УХВАЛА

Іменем України

17 березня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Лащенка В.Д., Сушко Л.П.,

за участю секретаря: Волинець Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської обалсті від 23 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради ЖЕК -1, Білоцерківський МВ УДМС України в Київській області про визнання особи, втратившею право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що йому на праві власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1. Згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.11.2014р., ОСОБА_3М була вселена до спірної квартири. Разом з тим, відповідачка до квартири не вселялася, та в ній не проживала протягом пятнадцяти років, оплату житлово комунальних платежів не здійснювала. До правоохоронних органів з заявами про вселення та усунення перешкод по користуванню квартирою позивачка не зверталася. Реєстрація у квартирі відповідачки порушує його права з приводу вільного розпорядження своїм майном.

Просив суд визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування спірною квартирою з підстав ст.ст. 71 , 72, 163,167 ЖК України.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2015 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що відповідач відповідно до ст. 71 ЖК України, втратила право користування жилим приміщенням, оскільки не зважаючи на судові рішення до квартири не вселялась, перешкод у вселенні він не чинив.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав:

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, що були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що спірна квартира належить на праві власності ОСОБА_2 згідно договору купівлі продажу квартири від 10.07.2012року.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду від 29.10.2012р. зобов`язано Білоцерківський міський відділ Управління міграційної служби в Київській області провести реєстрацію ОСОБА_3 за адресою вул. Сквирське шосе, 218 Б кв. 26 м. Біла Церква.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 28.04.2014р. задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 та визнано незаконним розпорядження №1-2-10 КП Білоцерківської міської ради «Служба приватизації державного житлового фонду» від 02.04.2012р. про передачу у власність ОСОБА_5 квартири АДРЕСА_2 та визнано недійсним свідоцтво про право власності на вказану квартиру видане на імя ОСОБА_5.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 30.12.2013р. позивачу ОСОБА_2 відмовлено у позові про визнання права на спірну квартиру, а згідно з рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 02.04.2014р. ОСОБА_2 було відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання ОСОБА_3 втратившею право користування спірною квартирою.

Відповідачці довічно встановлена друга група інвалідності за загальним захворюванням (а.с. 51).

Відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до положень ст. ст. 71, ЖК України, позивачем не доведені всі обставини, щодо не проживання відповідачки без поважних причин в спірній квартирі.

З вказаним висновком погоджується і колегія суддів виходячи з наступного:

Відповідно до вимог ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім»ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.

Відповідно до ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Це ж положення закріплено в ст. 9 ЖК України, згідно якої ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Право користування спірною квартирою позивачки ОСОБА_3 відновлено за постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.10.2012р. справа № 1003/15154/12, 2-а/1003/6158/12, право власності позивача на спірну квартиру на цей час не скасовано, але у відповідачки є право визнане за нею судом (рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.11.2014р.) на вселення до спірної квартири.

За таких обставин суд обгрунтовано відмовив у визнанні відповідачки такою, що втратила право користування жилим приміщенням з огляду на те, що відповідачка є інвалідом 2-ї групи, потребує сторонньої допомоги, що єповажною причиною її непроживання у спірній квартирі.

Висновки суду першої інстанції викладені в рішенні відповідають вимогам закону та обставинам справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, повно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази та ухвалив обґрунтоване рішення з вірним застосуванням норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської обалсті від 23 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: