Номер провадження: 22-ц/785/1118/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Таварткіладзе О.М.

суддів: Процик М.В., Сєвєрової Є.С.

при секретарі: Книгиницькому О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву ОСОБА_2 про ухвалення апеляційним судом Одеської області додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Коритненської сільської ради Балтського району Одеської області, філії Одеського обласного управління акціонерного товариства Ощадбанк ТВБВ №10015/0391, третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно та зобовязання вчинити певні дії та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Коритненської сільської ради Балтського району Одеської області про встановлення факту проживання однією сімєю та перебування у шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, визнання понесених витрат спільною сумісною власністю, стягнення частини вартості майна та відшкодування витрат на поховання, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищевказаним позовом, вказуючи, що 23листопада 2012 року помер його батько ОСОБА_4, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: вул. Шевченка, 151, с. Коритне, Балтський район, Одеська область, грошових вкладів у ощадних банках. Також після смерті батька залишилась присадибна ділянка розміром 0,35 га біля житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: вул. Шевченка, 151, с. Коритне, Балтський район, Одеська область та присадибна ділянка розміром 0,65 га для огородництва, яка знаходиться у стороні від житлового будинку та межує з с. Коритне та с. Козацьке Балтського району Одеської області. Проте на вказані присадибні ділянки померлий не встиг зареєструвати право власності. Позивач також стверджував, що він своєчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4, також до нотаріальної контори звернулась його сестра з заявою про відмову від прийняття спадщини, інших спадкоємців не має.

Посилаючись на ці обставини, уточнивши позовні вимоги ОСОБА_2 просив суд визнати за ним право власності на спадщину, яка відкрилась після смерті 23 листопада 2012 року ОСОБА_4, у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: вул. Шевченка, 151, с. Коритне, Балтський район, Одеська область, присадибної ділянки розміром 0,35 га біля житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: вул. Шевченка, 151, с. Коритне, Балтський район, Одеська область та присадибної ділянки розміром 0,65 га для огородництва, яка знаходиться у стороні від житлового будинку та межує з с. Коритне та с. Козацьке Балтського району Одеської області, на всі грошові вклади у ощадних банках не перераховані на запит нотаріуса для включення у склад спадщини, зобовязати філію Одеського обласного управління акціонерного товариства Ощадбанк ТВБВ №10015/0391 перевести банківські заощадження померлого на позивача безкоштовно, без відвідування банку, з урахуванням компенсацій, індексацій, а також видати позивачу усі заощадження на його вимогу, визнати право власності на ощадну книжку серії Я №7558333 рахунок 2627 з остатком суми 1345,50 грн.

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом вказуючи, що проживала з померлим ОСОБА_4 однією сімєю та перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з 09 липня 1999 року по момент його смерті, тобто по 23 листопада 2012 року, безперервно проживали у житловому будинку, що розташований за адресою: вул. Шевченка, 151, с. Коритне, Балтський район, Одеська область, мали спільний побут вели спільне господарство. Також стверджувала, що у 2006 році вона разом із померлим ОСОБА_4 за спільні кошти збудували сарай літ. З, на який витратили кошти у розмірі 3995,00 грн. Крім того, після смерті ОСОБА_4 саме вона понесла всі витрати на його поховання.

Посилаючись на ці обставини, ОСОБА_3 просила суд встановити факт її спільного проживання однією сімєю та перебування у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4, померлим 23 листопада 2012 року, визнати витрати у розмірі 3995 грн. понесені на придбання будівельних матеріалів для будівництва сараю обєктом права спільної сумісної власності її та позивача за первісним позовом, стягнути з позивача за первісним позовом на її користь частину витрат у розмірі 1997,50 грн. спільно понесених на придбання будівельних матеріалів для будівництва сараю нею та померлим ОСОБА_4, стягнути з позивача за первісним позовом на її користь витрати, понесені нею на поховання ОСОБА_4 у розмірі 12009,69 грн.

ОСОБА_2 звернувся до Котовського міськрайонного суду Одеської області із заявами, у яких просив розєднати первісний позов та зустрічний позов як невзаємоповязані та неоднорідні позови, виключити третю особу ОСОБА_3 з первісного позову, зменшити розмір судового збору у звязку з тяжким матеріальним становищем позивача, повернути матеріали справи помилково направлені нотаріусом, які не мають відношення по справі, також просив зобовязати ОСОБА_3 та ОСОБА_5 повернути позивачу документи, які належали покійному ОСОБА_4

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 23 жовтня 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено частково, визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування право власності на спадщину, яка відкрилася після смерті 23 листопада 2012 року ОСОБА_4, у вигляді житлового будинку загальною площею 52,1 кв.м, житловою площею 37,2 кв.м, що розташований за адресою: вул. Шевченка, 151, с. Коритне, Балтський район, Одеська область, який складається з житлового будинку літ. А, сараїв літ. Б,Д,Ж,З,К, збиральної літ. В, погребу з шийкою літ. Г,г, літньої кухні літ. Є, гаражу літ. Ж, навіс літ. К. В інших позовних вимогах ОСОБА_2 відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено частково, встановлено факт спільного проживання однією сімєю та перебування у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_4, який помер 23 листопада 2012 року, стягнуто на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_2 витрати понесені на поховання ОСОБА_4 у розмірі 5624,00 грн.

Ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 23 жовтня 2014 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про розєднання первісного позову та зустрічного позову відмовлено. У задоволенні заяви ОСОБА_2 про виключення третьої особи ОСОБА_3 з первісного позову відмовлено. У задоволенні заяви ОСОБА_2 про зменшення розміру судового збору відмовлено. У задоволенні заяви ОСОБА_2 про повернення судом з матеріалів справи помилково направлених нотаріусом документів відмовлено. У задоволенні заяви ОСОБА_2 про зобовязання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 повернути ОСОБА_2 документи відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити його заяви, посилаючись на порушення судом норм процесуального права а також просить рішення суду в частині визнання права власності на спадщину залишити без змін, в іншій частині рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення,яким позов задовольнити в повному обсязі, в задоволенні зустрічного позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 05.02.2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено. Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 23 жовтня 2014 року залишено без змін. Ухвалу Котовського міськрайонного суду Одеської області від 23 жовтня 2014 року залишено без змін.

При цьому апеляційний суд виходив з того, що суд першої інстанції розглянув всі вимоги позивача і ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону і матеріалам справи. Оскаржувана ухвала суду першої інстанції про відмову у роз`єднанні первісного позову та зустрічного позову, про відмову у зменшенні розміру судового збору судом, про відмову у поверненні судом з матеріалів справи помилково направлених нотаріусом документів, про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 про зобовязання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 повернути ОСОБА_2 документи - відповідає вимогам процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи висновок суду не спростовують, апеляційна скарга підлягає відхиленню із залишенням ухвали без змін.

Вподальшому, не оскаржуючи рішення та ухвалу Котовського міськрайонного суду Одеської області від 23 жовтня 2014 року, а також ухвалу апеляційного суду Одеської області від 05 лютого 2015 року, якою рішення та ухвала суду першої інстанції залишені без змін, ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду Одеської області із заявою про ухвалення додаткового рішення, де зазначає про свою незгоду з постановленими апеляційним судом ухвалами та фактично просить повторно переглянути оскаржувані ним рішення та ухвалу Котовського міськрайонного суду Одеської області від 23 жовтня 2014 року у тих частинах, де його вимоги та заяви не були задоволені.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 03.12.2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення відмовлено та розяснено ОСОБА_2, що питання стосовно ухвалення додаткового рішення мають вирішуватися судом першої інстанції, що ухвалював рішення. Апеляційний суд Одеської області не ухвалював власного рішення, тому не може ухвалити додаткове рішення. У разі незгоди ОСОБА_2 з ухвалою апеляційного суду Одеської області від 05 лютого 2015 року, він має право оскаржити її разом з рішенням та ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 23.10.2014 року в касаційному порядку.

У грудні 2015 року ОСОБА_2 повторно звернувся до апеляційного суду Одеської області із заявою про ухвалення додаткового рішення суду, де зазначає про свою незгоду з постановленими ухвалами апеляційним судом та фактично просить повторно переглянути оскаржувані ним рішення та ухвалу Котовського міськрайонного суду Одеської області від 23 жовтня 2014 року у тих частинах, де його вимоги та заяви не були задоволені.

Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати;

3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу;

4) судом не вирішено питання про судові витрати.

В розумінні даної норми, у випадку коли після перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку воно було залишено без змін, вирішення питання про ухвалення додаткового рішення здійснюється судом першої інстанції, який ухвалив це рішення.

Оскільки апеляційним судом Одеської області власного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Коритненської сільської ради Балтського району Одеської області, філії Одеського обласного управління акціонерного товариства Ощадбанк ТВБВ №10015/0391, третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно та зобовязання вчинити певні дії та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Коритненської сільської ради Балтського району Одеської області про встановлення факту проживання однією сімєю та перебування у шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, визнання понесених витрат спільною сумісною власністю, стягнення частини вартості майна та відшкодування витрат на поховання не ухвалювалося, а було залишено без змін рішення та ухвалу Котовського міськрайонного суду Одеської області від 23 жовтня 2014 року, то заява ОСОБА_2 про ухвалення апеляційним судом додаткового рішення задоволенню не підлягає.

Питання щодо ухвалення додаткового рішення мають вирішуватися судом першої інстанції, що ухвалював рішення.

У разі незгоди ОСОБА_2 з ухвалою апеляційного суду Одеської області від 05 лютого 2015 року, він має право оскаржити її разом з рішенням та ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 23.10.2014 року в касаційному порядку.

Як вже зазначалося суд апеляційної інстанції рішення районного суду не змінював та нового рішення не ухвалював, а залишив оскаржуване рішення без змін.

Тому підстави для ухвалення у зв`язку з цим додаткового рішення у апеляційного суду відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 220, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили ухвалою суду.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: М.В. Процик

ОСОБА_6