Справа № 362/5246/15-ц Головуючий у І інстанції Марчук О.Л.
Провадження № 22-ц/780/2683/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 18 01.07.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

01 липня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Білоконь О.В., Гуля В.В.

при секретарі - Петленко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, обґрунтовуючи тим, що 23 травня 2012 року між ним і відповідачкою було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого він передав останньому грошові кошти в розмірі 99 906 грн. 25 коп., що еквівалентна 12 500 доларів США.

Далі позивач зазначив, що у разі відмови від укладення основного договору до 30.11.2012 року, вказаним договором передбачено обовязок ОСОБА_2 повернути йому грошову суму у національній валюті, що буде еквівалентна 12 500 доларів США станом на день повернення коштів.

Посилаючись на те, що з вини відповідача основний договір купівлі-продажу квартири не укладено та передані останній грошові кошти йому не повернуті, позивач просив стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 270 200 грн., 30 % штраф в сумі 54 040 грн. та інфляційні збитки в сумі 118 376 грн. 40 коп., а всього грошові кошти в сумі 442 616 грн. 40 коп.

Відповідач не заперечив щодо обовязку повернути позивачу раніше отримані від нього за попереднім договором грошові кошти, проте не погодився з розрахунком суми боргу.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 428858 грн. 60 коп. та 3654 грн. у відшкодування судових витрат.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнення з неї на користь позивача, вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, та таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши сторони, що приймали участь у засіданні, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позов частково, суд обґрунтовував свої висновки тим, що основний договір купівлі-продажу квартири не був укладений по вині відповідачки, а тому з останньої на користь позивача підлягає стягненню авансовий платіж, штраф у розмірі визначеному попередним договором між сторонами та інфляційні збитки.

Проте, колегія суддів до кінця не може погодитися з такими висновками, з наступних підстав.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до вимог ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

За правилами ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору.

Сторона, яка необґрунтовано хиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Судом першої інстанції встановлено, що 23 травня 2012 року між сторонами укладено нотаріально посвідчений попередній договір, за яким сторони зобовязалися у строк не пізніше 30 листопада 2012 року укласти договір купівлі-продажу квартири за будівельним номером 9, орієнтовною (проектною) площею 36,54 кв. м, яка буде розташована на третьому поверсі житлового будинку, який буде збудовано за адресою: Київська область, м. Обухів, вул. Зелений Гай,1 (а.с.48-50).

Відповідно до умов п. 2.1.3 даного договору продаж вищезазначеної квартири вчинятиметься за домовленістю сторін за 201 411,00 грн., що еквівалентна 25 200 доларів США по курсу, встановленому Національним банком України на день укладення цього договору і не може бути змінена в день укладення основного договору.

Відповідно до п. п. 3.1.1 та 3.1.2 попереднього договору ОСОБА_3 сплатив ОСОБА_2 в день підписання договору грошову суму в розмірі 99 906,25 грн., що еквівалентна 12 500 доларів США, по курсу Національного банку України станом на день передачі грошових коштів. Факт отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_3 грошової суми, вказаної в п. 3.1.1 цього договору підтверджується розпискою (а.с 52).

Пунктом 4.1 передбачено, що сторона, яка необгрунтовано буде ухилятися від укладення основного договору, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням згідно чинного законодавства.

Пунктом 4.2 попереднього договору визначено, що у разі відмови від укладення основного договору до 30 листопада 2012 року, зокрема ухиленню, відмови від його укладення взагалі з боку сторони-1 ОСОБА_2 зобовязується повернути ОСОБА_3 грошову суму у національній валюті України, у сумі, що буде еквівалентна сумі у доларах США, вказаній у пункті 3.1.1 по курсу НБУ станом на день повернення коштів та додатково сплатити стороні-2 штраф у розмірі 20 % від суми основного договору, зазначеної в п. 2.1.3 цього договору.

Встановлено, що в обумовлений сторонами строк, тобто до 30 листопада 2012 року, основний договір купівлі-продажу квартири між сторонами укладений не був, що сторони визнали і не оспорили в суді першої інстанції.

З урахуванням наведеного, судом вірно встановлено, що сторони уклали договір у розумінні Цивільного кодексу України (ст.626 ЦК України) та оскільки не був укладений основний договір купівлі-продажу квартири, то з ОСОБА_4 підлягає стягненню на користь ОСОБА_3 авансовий платіж, штраф у розмірі, визначеному попередним договором між сторонами та інфляційні збитки.

Однак, стягуючи з відповідачки на користь позивача авансовий платіж у розмірі 270 200 грн., штраф у розмірі 40 282 грн. 20 коп. та інфляційні збитки у розмірі 118 376 грн. 40 коп., суд належним чином не зясував та не перевірив чи відповідають зазначені позивачем у позові суми умовам попереднього договору та вимогам ст. 533 ЦК України. При цьому суд виходив з того, що сторони визначили грошову суму, яка підлягає поверненню при не укладенні основного договору в розмірі авансу, еквівалентного сумі у доларах США, за курсом НБУ національної валюти України на момент повернення коштів, не звернувши уваги на те, що згідно п. 3.1.1 попереднього договору позивач сплатив представнику відповідачки грошову суму в розмірі 99 906 грн., 25 коп., що підтверджується попереднім договором та розпискою від 23.05.2012 року.

Крім того, суд невірно визначив розмір штрафу, який підлягає стягненню із відповідачки згідно п. 4.2 попереднього договору від 23 травня 2012 року, розмір якого становить 20 % від суми основного договору, вказаного у п.2.1.3 цього договору. Згідно п. 2.1.3 договору вартість квартири визначена у розмірі 201 411 грн., а відтак саме від цієї суми має визначатися розмір штрафу, а не із суми, еквівалентної курсу долара із наступним перерахуванням у гривню, і складає 40282 грн.

Ст. 625 ЦК України також передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

З зазначених вище підстав, суд вважає можливим стягнути на користь позивача з відповідачки суму інфляційних збитків у розмірі 76853,08 грн. , яка складається (при цьому суд застосовує наданий позивачем розрахунок загального індексу інфляції) : 99906,25 грн. x 176,925 % - 99906,25 грн. = 76853,08 грн.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині стягнутих коштів.

Таким чином, стягненню на користь позивача підлягає аванс у розмірі 99906,25 грн., також штраф у розмірі 40282 грн., та інфляційні збитки у розмірі 76853,08 грн., що в загальній сумі складає 217041, 33 грн.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо зміни рішення суду першої інстанції заслуговують на увагу, рішення суду в частині розміру стягнення підлягає зміні з підстав, викладених у апеляційній скарзі, та передбачених ст. 309 ЦПК України.

Судовий збір підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача у розмірі 2170 грн. відповідно до вимог ч. 5 ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 309,314,316 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2016 року в частині розміру стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошових коштів змінити, визначивши їх у розмірі 217041 (двісті сімнадцять тисяч сорок одна) грн. 33 коп. та судових витрат у розмірі 2170 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :