Номер провадження 22-ц/788/864/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Левченко Т. А. , Околота Г. М.

з участю секретаря судового засідання Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційні скарги представника ОСОБА_3 ОСОБА_4, а також представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 березня 2016 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7, ОСОБА_3, треті особи: управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області, департамент містобудування та земельних відносин Сумської міської ради, про зобовязання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року позивач ОСОБА_5 звернулась до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1, а відповідач ОСОБА_7 є власником квартири № 6, яка розташована нижче на третьому поверсі під її квартирою у цьому ж багатоквартирному жилому будинку. На даний час у квартирі відповідача проживає його син ОСОБА_3 Влітку 2015 року відповідачі без її дозволу розпочали реконструкцію свого балкона, видвинувши уперед балконну раму, а зверху над нею встановили металевий козирок, що є порушенням державних будівельних норм та порушенням її прав, з приводу чого вона зверталась з письмовими заявами до департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради. Під час перевірки був встановлений факт порушення ДБН В.3.2-2-2009 власником квартири АДРЕСА_2. Крім того, відповідачі встановили над реконструйованою балконною рамою металевий козирок без нахилу, внаслідок чого псується її майно, так як вода під час атмосферних опадів стікає під її балкон, утворюючи сирість, що призводить до появи плісняви. До того ж, під час дощу краплі гучно бють по встановленому відповідачем металевому козирку, що викликає у неї психологічний дискомфорт, враховуючи обставини того, що вона є інвалідом 2 групи і не може через це спокійно себе почувати. В іншій кімнаті вона також не може ізолюватись від гуркоту, оскільки балкон розташований посередині квартири. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила зобовязати ОСОБА_7 привести до первинного стану реконструйований балкон у квартирі АДРЕСА_3. Окрім того, внаслідок пошкодження її майна відповідач заподіяв їй моральну шкоду, яку позивач оцінила у розмірі 15000 грн. та просила стягнути з ОСОБА_8 на її користь.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 березня 2016 року частково задоволено позов ОСОБА_5.

Зобовязано ОСОБА_7 демонтувати металевий козирок балкону у квартирі АДРЕСА_4.

Відмовлено у задоволенні іншої частини позовних вимог.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Вказане рішення суду сторони оскаржили в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4, посилаючись на неповне встановлення судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не врахував обставини того, що відповідач отримав проектну документацію на проведення реконструкції квартири облаштування балкону балконною рамою, що відповідає вимогам діючого законодавства. Крім того, під час останнього огляду квартири (після реконструкції) представником Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області порушень державних будівельних норм та екологічних і санітарно-гігієнічних норм виявлено не було, у звязку з чим можна вважати, що роботи виконані у відповідності до проектної та дозвільної документації, однак суд не звернув уваги на пояснення третьої особи з цього приводу. Таким чином, відповідач наголошує на тому, що проведена реконструкція квартири по облаштуванню балкону балконною рамою не є самовільною.

Також представник відповідача в апеляційній скарзі звертає увагу на те, що доводи позивача ґрунтуються лише на припущеннях, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт того, що саме козирок балконної рами відповідача є причиною можливої прояви вологи та плісняви на балконі позивачки. Отже, на думку представника відповідача, суд першої інстанції не встановив, в чому саме полягає порушення прав та законних інтересів позивача, за захистом яких вона звернулась до суду.

До того ж, як наголошує представник відповідача, металевий козирок є одним з конструктивних елементів балконної рами і його демонтаж призведе до знищення балконної рами в цілому, у звязку з чим він вважає, що всі питання, які були предметом розгляду в суді першої інстанції, мали досліджуватися шляхом призначення судової будівельної експертизи, в проведенні якої суд першої інстанції відмовив.

У своїй апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6, посилаючись на неповне встановлення судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_5 у повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги представник позивача, вважаючи обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що незаконними діями відповідачів щодо встановлення металевого козирка над їх балконом порушені права позивачки, не погоджується з висновком суду в тій частині, що для відновлення її прав та усунення створених для неї перешкод необхідно тільки демонтувати металевий козирок над балконом відповідачів.

Зокрема, представник позивача зазначає, що лише демонтаж металевого козирка над балконом відповідачів не усуне створених для позивачки перешкод, оскільки відповідачі збільшили також і верхню частину свого балкона на відповідну величину, що створює для позивачки певні перешкоди, тому без демонтажу реконструйованої балконної рами в цілому неможливо буде вирішити спірне питання та виконати ухвалене на користь позивачки рішення суду.

Крім того, на думку адвоката ОСОБА_6, діями відповідача ОСОБА_7 позивачці спричинена моральна шкода, у звязку з чим суд дійшов помилкового висновку про відмову у її стягненні, оскільки порушення її прав триває і на даний час, внаслідок чого псується її майно, створюються їй незручності та перешкоди у користуванні власністю, тому моральна шкода на користь позивачки має бути стягнута з відповідача ОСОБА_7 у заявленому розмірі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 про задоволення їх апеляційної скарги, пояснення представника позивача ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про задоволення саме їх апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 та представника позивача ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 необхідно задовольнити частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачу ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності належить квартира № 10 по просп. Шевченко (колишня вул. ОСОБА_9), буд. 24 у м. Суми, яка розташована на четвертому поверсі пятиповерхового будинку (а.с.6-8).

Відповідач ОСОБА_7 є власником квартири АДРЕСА_5, яка розташована на третьому поверсі цього ж багатоквартирного жилого будинку, тобто під квартирою позивача (а.с.70-71).

У квартирі відповідача ОСОБА_7 проживає його син ОСОБА_3 (відповідач по справі).

Влітку 2015 року відповідачі розпочали реконструкцію, тобто переобладнання, балкона у квартирі АДРЕСА_6, а саме: розширили балконну плиту, що є порушенням державних будівельних норм, у звязку з чим управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області станом на серпень 2015 року на адресу відповідача ОСОБА_7 був наданий припис про усунення виявлених порушень містобудівного законодавства (а.с.13, 14, 21), а також він притягався до адміністративної відповідальності (а.с.63).

Зі свого боку відповідач ОСОБА_7 у вересні 2015 року зареєстрував декларацію про початок виконання будівельних робіт із реконструкції балкона у своїй квартирі, а також декларацію про готовність обєкта до експлуатації (а.с.72-74, 97, 98-109, 110-111).

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив із доведеності факту того, що перешкоди позивачу у користуванні майном завдає саме металевий козирок над балконною рамою у квартирі відповідача, тому дійшов висновку про необхідність захистити порушене право позивача шляхом зобовязання відповідача ОСОБА_7 демонтувати саме металевий козирок балкона у його квартирі, оскільки такий спосіб захисту права відповідатиме змісту його порушення.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції в повній мірі колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Вимогами ч.ч.1 5 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Власність зобов'язує.

Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Як передбачено ч.1 ст.34, ч.1 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», замовник має право виконувати будівельні роботи після: реєстрації відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт щодо об'єктів будівництва, що належать до I III категорій складності.

Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Відповідно до ст.179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Крім того, у п.4 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України «Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 08 жовтня 1992 року за № 572, з відповідними змінами і доповненнями, передбачено, що власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків і гуртожитків мають право на: переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, гуртожитку, з дозволу власника будинку (квартири), власника гуртожитку (житлового приміщення у гуртожитку) та органу місцевого самоврядування, що видається в установленому порядку.

Також Державними будівельними нормами України, затвердженими наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 22 липня 2009 року за № 295 «Про затвердження ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт», застережено, що реконструкція житлового будинку це перебудова житлового будинку з метою поліпшення умов проживання, експлуатації, зміни кількості житлових квартир, загальної і житлової площі тощо у зв'язку зі зміною геометричних розмірів, функціонального призначення, заміною окремих конструкцій, їх елементів, основних техніко-економічних показників.

У п.4.1 зазначених ДБН йдеться про те, що при розробленні проектів реконструкції і капітального ремонту житлових будинків слід керуватися чинними нормативними документами у будівництві (далі НД) і цим нормативним документом.

А у п.8.14 вказаних ДБН зазначено, що при проектуванні реконструкції житлових будинків допускається зміна їх фасадів, яка повинна носити системний характер, єдиний для всього будинку, а також улаштування вхідних груп до вбудованих (прибудованих) приміщень тільки за архітектурно-планувальними завданнями.

При проектуванні реконструкції, капітальних ремонтів і перепланувань окремих квартир заборонено:

- утеплення і скління існуючих балконів і лоджій;

- улаштування нових і розширення існуючих балконів і лоджій, їх скління;

- улаштування нових віконних прорізів і розширення існуючих віконних і балконних прорізів;

- зміна форм і кольорів віконних рам і балконних дверей.

Отже, як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_7, здійснюючи реконструкцію балконної рами у своїй квартирі, встановив над нею козирок з металопрофілю, довжина якого від краю балкону позивача відходить вперед на певну відстань, що вбачається з фотознімків та не заперечується сторонами (а.с.15-18, 84-86).

Разом з тим, суд першої інстанції не звернув увагу на обставини того, що не тільки металевий козирок балкона, а й сама реконструйована балконна рама виходить за межі балконної плити у квартирі відповідача, що навіть візуально вбачається з відповідних фотознімків (а.с.15-16, 18, 84-85). Таким чином, вказані дії відповідача являють собою розширення існуючого балкона, що є порушенням державних будівельних норм України.

Таким чином, ураховуючи вказані порушення державних будівельних норм України з боку відповідача ОСОБА_7 та обставини того, що позивачка не надавала дозволу відповідачу на проведення реконструкції його балкона у такий спосіб, як це встановлено матеріалами справи і свідчить про обмеження її інтересів, так як внаслідок того, що балконна рама та козирок над нею на балконі у квартирі відповідача видвинуті вперед, тому вигляд вниз із її балкона обмежений, у звязку з чим колегія суддів дійшла висновку, що помилковим є висновок місцевого суду про те, що для відновлення порушених прав позивачки необхідно провести лише демонтаж металевого козирка, а не всієї балконної рами разом з козирком, з приведенням реконструйованого балкона у квартирі відповідача до первинного стану, що свідчить про те, що апеляційна скарга представника позивачки в цій частині підлягає задоволенню.

У звязку із зазначеним, не заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги представника відповідача про те, що наявність у відповідача як декларації про початок виконання будівельних робіт, так і декларації про готовність обєкта до експлуатації свідчать про відповідність реконструйованого балкона вимогам будівельних норм, оскільки вказані дозвільні документи були отримані відповідачем вже після того, як контролюючі органи виявили порушення державних будівельних норм при реконструкції балкона, хоча розширення балкона відповідача все рівно заборонено. Крім того, твердження позивачки, що вказані порушення з боку відповідача були ним усунуті лише частково, знайшли своє підтвердження матеріалами справи, зокрема, в частині, що стосується повернення до початкового стану тільки нижньої частини балконної рами.

Враховуючи вищенаведені факти порушень прав та інтересів позивачки з боку відповідача ОСОБА_7, колегія суддів критично відноситься до наданого останнім письмового висновку № 10 експертного будівельно-технічного дослідження від 19 травня 2016 року стосовно правильності встановлення металевого козирка над його балконною рамою, так як висновки експертного дослідження не спростовують наявності самих порушень (реконструкція обєкта хоча і з відповідним проектом, але з обмеженням інтересів позивачки, яка проживає у цьому ж будинку та розширення існуючого балкона, що заборонено ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт»).

Також висновок експертного дослідження про те, що засклення балконів в житловому будинку, де мешкають сторони, носить системний характер не свідчить про обставини того, що всі ці засклені балкони видвинуті вперед за межі балконних плит, як у випадку з відповідачами.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги представника відповідача про те, що позивач не довела факту порушення її прав та законних інтересів з боку відповідача ОСОБА_7, як власника квартири, в якій проведена реконструкція балкона, є помилковими, оскільки матеріали справи містять належні і допустимі докази про те, що металевий козирок у певній мірі закриває їй огляд з її балкона, тобто обмежує вид вниз, а також в силу того, що він виготовлений з металопрофілю, то створює своєрідний гуркіт під час випадання атмосферних опадів, що є загальновідомим доказом і може негативно впливати на відпочинок позивачки, у якої є проблеми зі станом здоровя (а.с.5, 20, 66).

Що стосується посилання позивачки на заподіяння їй моральної шкоди внаслідок пошкодження її майна від протиправних дій відповідачів, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні вказаної вимоги, так як вона не довела наявності фактів пошкодження майна, тобто елементів її балкона, тому апеляційну скаргу її представника в даній частині колегія суддів не приймає до уваги.

За таких обставин, коли суд першої інстанції постановив рішення в частині вирішення позову про зобовязання вчинити певні дії з порушенням норм матеріального і процесуального права, а його висновки не в повній мірі відповідають обставинам справи, тому рішення суду в зазначеній частині необхідно скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги в частині зобовязання відповідача привести балкон до попереднього стану задовольнити повністю, а щодо вирішення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди рішення суду залишити без змін.

Отже, апеляційні скарги представників позивачки та відповідача підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати необхідно розподілити в порядку, встановленому ст.88 ЦПК України.

Оскільки позовна вимога про зобовязання відповідача вчинити певні дії задоволена повністю, тому судовий збір із цієї вимоги підлягає відшкодуванню у повному обсязі.

Таким чином, судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції, який підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, розраховується наступним чином: 1218 грн. * 0,4 = 487,20 грн.

Отже, рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат необхідно змінити.

Крім того, враховуючи, що вимоги апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 задоволено частково, тому, приймаючи до уваги, що позивач ОСОБА_5, як особа, віднесена до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, звільнена від сплати судового збору за її подання, тому судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача в дохід держави за апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції розраховується наступним чином: 487,20 грн. * 110% = 535,92 грн.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.2; 309 ч.ч.1, 3, 4; 314 ч.2; 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 березня 2016 року в даній справі скасувати в частині вирішення позову про зобовязання вчинити певні дії і змінити в частині вирішення про стягнення судового збору.

Зобовязати ОСОБА_7 привести до первинного стану балкон у квартирі АДРЕСА_7 шляхом демонтування реконструйованої балконної рами разом з металевим козирком.

В іншій частині рішення суду щодо вирішення позову залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 487 грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави судовий збір за апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції в сумі 535 грн. 92 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -