Справа № 373/2818/13-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2016 року м. Переяслав-Хмельницький

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області

під головуванням судді Свояка Д.В.,

при секретарі Литвишко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Переяслав-Хмельницький скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця відділу державної виконавчої служби Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась із скаргою, в якій просить скасувати постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 від 15.04.2016 про відкриття виконавчого провадження № 49761408 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 12481 грн. на виконання виконавчого листа № 2-680/14, виданого 07.12.2015 Переяслав-Хмельницьким міськрайнним судом Київської області; а також про арешт майна ОСОБА_1 (боржника) та оголошення заборони на його відчуження.

Скарга обґрунтована тим, що у постанові про відкриття виконавчого провадження не вказано про семиденний строк добровільного виконання, а зазначено про добровільне виконання рішення суду до 22.04.2016. Зважаючи на те, що постанову отримано ОСОБА_1 28.04.2016, це не дало можливості їй добровільно виконати рішення суду.

Постанова про арешт майна винесена всупереч приписам Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на момент її винесення.

Так, позивач зазначає, що внесеними змінами до ст. 25 цього Закону законами №№ 721-VII, 732-VII та 767-VII редакція абз. 2 ч.2 цієї статті має лише одне речення. Речення, яким передбачено, що «за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова», виключено й не наділяє відповідними повноваженнями державного виконавця.

Представник ОСОБА_1 скаргу підтримав, надав усні та письмові пояснення, які відповідають змісту скарги. Додатково зазначив, що оскаржувані постанови від 15.04.2016 були передані до поштового відділення лише 19.04.2016, що свідчить про порушення строку направлення постанов боржникові. Представник визнав ту обставину, що у матеріалах виконавчого провадження міститься заява стягувача про накладення арешту на майно боржника. ОСОБА_1 рішення суду добровільно на момент розгляду скарги не виконала.

Державний виконавець Павлюченко М.А. та представник відділу державної виконавчої служби Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції заперечили щодо задоволення скарги, зазначивши, що постанови винесенні на підставі та у порядку, визначеними законодавством. Строк для добровільного виконання рішення суду боржникові надавався, будь-яких клопотань в порядку ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» не надходило. Надіслання постанов відбулось через три дні після їх винесення, оскільки наступні два дні після винесення були вихідними.

Судом досліджено копії оскаржуваних постанов, конверту, в якому їх було надіслано скаржнику.

Встановлено, що оскаржувані постанови від 15.04.2016 були відправлені боржникові 19.04.2016, при цьому 16 та 17 квітня 2016 року були вихідними днями.

Зважаючи на пояснення представника ОСОБА_1, з метою зясування хронології, змісту та причин внесення змін до ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» судом досліджено веб-сторінку Верховної Ради України із текстом цього Закону, а також законів, якими були внесені відповідні зміни до нього.

Абзац 2 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» на момент дослідження містить наступний текст: «У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова».

При дослідженні порівняльної таблиці до проекту Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України про припинення норм законів, схвалених 16 січня 2014 року» у частині внесення змін до абзацу 2 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виключенню підлягало речення: «У разі виконання судового рішення про усунення перешкод у здійсненні права користування державним, комунальним майном чи майном громадських обєднань у рамках виконавчого провадження, відкритого за заявою прокурора, строк для самостійного виконання рішення у постанові не зазначається, а примусове виконання судового рішення розпочинається невідкладно».

Відповідно редакція проекту, що пропонувалась, відповідає тій редакції абзацу 2 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», яка зазначена на веб-сторінці Верховної Ради України на момент дослідження.

Зважаючи на це суд дійшов висновку, що державний виконавець, у звязку із отриманням заяви стягувача про накладення арешту на майно боржника одночасно із відкриттям виконавчого провадження мав повноваження винести постанову про арешт майна боржника.

За вищевказаних обставин суд дійшов висновку, що дії державного виконавця при винесенні оскаржуваних постанов, а також їх зміст у повній мірі відповідають приписам законодавства, діючого на той момент.

На підставі викладеного, керуючись ст. 387 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення державного виконавця відділу державної виконавчої служби Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано в установлений строк.

У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.В.Свояк