17.05.2016 Справа № 2/489/1413/2016
РІШЕННЯ

Іменем України

17 травня 2016 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.

при секретарі - Бреженюк Н.С.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства Миколаївський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою про стягнення заборгованості за цивільно-правовим договором,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2016 р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до ДП Миколаївський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою про стягнення заборгованості за цивільно-правовим договором. Вказував на те, що 02.06.2015 р. та 03.09.2015 р. між ним та відповідачем були укладені цивільно-правові договори про виконання робіт. Відповідно до вказаних договорів позивач ОСОБА_1 виконував перевезення працівників та технічного обладнання на транспортних засобах підприємства. Винагорода позивача за виконанні роботи згідно умов договорів складала 1 800 грн. 00 коп. на місяць. Проте в порушення умов договору відповідачем не були виплачені позивачу належні йому кошти, оскільки гроші на підприємстві були відсутні. Позивач також вважає, що оскільки відповідачем було прострочено виконання зобов'язання по виплаті йому винагороди за вказаними цивільно-правовими договорами, він має сплатити три відсотки річних від простроченої суми та суму інфляції.

Посилаючись на вищевикладене позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договорами цивільно-правового характеру у розмірі 7 316 грн. 32 коп., три відсотки річних у розмірі 76 грн. 37 коп. та індекс інфляції у розмірі 117 грн. 05 коп., а також судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Відповідно до заяви, представник позивача просив про задоволення позову у її відсутності та стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 1000 грн.

Представник відповідача, згідно заяви, позов визнав.

Дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

02.06.2015 р. між ОСОБА_1 та Державним підприємством Миколаївський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою був укладений Цивільно-правовий договір про виконання робіт (послуг) по перевезенню працівників та технічного обладнання інституту № 1.

Відповідно до п.1.1 вказаного Договору виконавець бере на себе зобовязання з перевезення працівників підприємства, а за потребою - технічного обладнання підприємства на транспортних засобах підприємства на строк з 02.06.2015 року до 30.08.2015 р.

В подальшому 03.09.2015 р. між ОСОБА_1 та Державним підприємством Миколаївський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою був укладений Цивільно-правовий договір про виконання робіт (послуг) по перевезенню працівників та технічного обладнання інституту № 8.

Згідно п.1.1 зазначеного договору виконавець бере на себе зобовязання з перевезення працівників підприємства, а за потребою технічного обладнання підприємства та транспортних засобах підприємства на строк 03.09.2015 р. до 30.11.2015 р.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

В обґрунтування своїх вимог позивач ОСОБА_1 посилається на те, що відповідач в порушення умов договору неналежним чином виконував свої зобов'язання, а саме не він не сплатив позивачеві винагороду за укладеними між ними цивільно-правовими договорами про виконання робіт.

Відповідно до умов Цивільно-правових договорів про виконання робіт (послуг) по перевезенню працівників та технічного обладнання інституту, укладених між сторонами, вбачається, що за виконання роботи (послуги) Замовник сплачує Виконавцеві винагороду в розмірі 1 800 грн. 00 коп. на місяць за домовленістю. Оплата виконується з дня прийняття Замовником роботи за актом приймання робіт (послуг).

Однак відповідач свої зобовязання по оплаті наданих послуг з перевезення в повному обсязі не виконав.

Зі змісту Розрахункового листка за листопад 2015 р. вбачається, що борг відповідача перед позивачем на кінець листопада становить 8 779 грн. 32 коп.

Разом з тим з пояснень позивача вбачається, що відповідачем 26.02.2016 р. йому було частково оплачено заборгованість - в розмірі 1 463 грн. 22 коп.

Таким чином судом встановлено, що на момент пред'явлення ОСОБА_1 позову до суду заборгованість ДП Миколаївський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою перед ним складає 7 316 грн. 10 коп.

Також на переконання позивача ОСОБА_1 оскільки відповідач прострочив виконання зобовязання згідно положень діючого законодавства він має також сплатити позивачу 3% річних від простроченої суми - 76,37 грн. та суму інфляції за період прострочення зобовязання в розмірі - 117,05 грн.

Зі змісту Цивільно-правових договорів, укладених між сторонами 02.06.2015 р. та 03.09.2015 р., вбачається, що сторони несуть матеріальну відповідальність за невиконання або неналежне виконання покладених на них зобов'язань згідно з чинним законодавством.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що відповідачем не виконано належним чином зобовязання зі сплати позивачу винагороди за цивільно-правовим договором про надання послуг, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 1000 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 14, 30, 60, 62, 88, 212-214, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства Миколаївський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою про стягнення заборгованості за цивільно-правовими договорами задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства Миколаївський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, заборгованість за цивільно-правовим договором № 1 про виконання робіт (послуг) від 02.06.2015 р. та цивільно-правовим договором № 8 про виконання робіт (послуг) від 03.09.2015 р. в розмірі 7 316 грн. 10 коп., 3 % річних від простроченої суми в розмірі 76 грн. 37 коп., суму індексації за період прострочення виконання зобовязань - 117 грн. 05 коп., що разом складає 7 509 грн. 52 коп.

Стягнути з Державного підприємства Миколаївський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 1000 грн., усього 1551 грн.20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: