_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/5320/16-ц
Провадження № 2/520/3218/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2016 року

Київський районний суд м.Одеси

У складі головуючого судді Калашникової О.І.

При секретарі Шеховцевій О.В.

Розглянув у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства про стягнення середнього заробітку за час затримки фактичного розрахунку при звільненні, 3% річних та інфляційних втрат у зв»язку з затримкою виконання рішення суду,

Встановив:

Позивачка звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її ОСОБА_1- користь середній заробіток за час затримки фактичного розрахунку при звільненні за період з 30.05.2015 року по 12.04.2016 року в сумі 48307,6 грн, 3% річних від простроченої суми в розмірі 128,53 грн та інфляційні втрати у зв»язку з затримкою виконання судового рішення в сумі 1280,37 грн, а всього- 49716,5 грн. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала в повному обсязі.

Представники відповідача позов не визнали.

Суд вислухав сторони, вивчив матеріали справи і встановив наступне:

ОСОБА_1 з 17.01.2005 року по 29.07.2014 року працювала у Причорноморськму державному регіональному геологічному підприємстві. 29.07.2014 року позивачка звільнилась з підприємства з підстав, визначених ст..38 КЗпП України. При звільненні ОСОБА_1 не отримала повного розрахунку і за захистом свого права звернулась до суду.

Рішенням Київського райсуду м.Одеси від 14.10.2014 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства про стягнення вихідної допомоги у зв»язку зі звільненням в сумі 10256,01 грн та середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 9896,15 грн. Апеляційний суд Одеської області 18.12.2014 року рішення райсуду змінило і з підприємства на користь ОСОБА_1 стягнуло вихідної допомоги в сумі 12516,06 грн і 12955,22 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку з утриманням податків та інших обов»язкових платежів. Рішення суду відповідач добровільно не виконав, тому ОСОБА_1, отримавши в Київському райсуді м.Одеси виконавчий лист №520/10962/14-ц, звернулась до державної виконавчої служби за примусовим виконанням судового рішення. 02.02.2015 року було відкрите виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №520/10962/14-ц про стягнення з Причорноморського ДРГП на користь ОСОБА_1 12516,06 грн і 12955,22 грн. Виконання виконавчих листів відбулося 29.05.2015 року.

11.06.2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення з Причорноморського ДРГП на її користь грошових коштів в сумі 45890,4 грн, що складало середній заробіток, 3% річних і інфляційні втрати за період з 15.10.2014 року по 29.05.2015 року затримку Рішенням Київського райсуду м.Одеси від 16.07.2015 року позов ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі. Рішенням апеляційного суду від 18 листопада 2015 року рішення райсуд змінено і на користь ОСОБА_1 з Причорноморського ДРГП стягнуто середній заробіток за час затримки виконання судового рішення в сумі 34254,48 грн. 09.12.2015 року на виконання рішення суду відповідач виплатив ОСОБА_1 27496, 76 грн, утримавши з суми 34254,48 грн податок з доходів найманих працівників в сумі 6241,9 грн і військовий збір в сумі 513,82 грн, всього 6755,72 грн.

ОСОБА_1 22.12.2015 року отримала в Київському райсуді виконавчий лист №520/8197/15-ц про примусове стягнення з Причорноморського ДРГП на її користь 34254,48 грн. Постановою державного виконавця від 13.01.2016 року відкрито виконавче провадження про стягнення з підприємства на користь ОСОБА_1 6755,72 грн і надано боржнику строк для добровільного виконання виконавчого листа. Підприємство з діями державного виконавця не погодилось і оскаржило постанову про відкриття виконавчого провадження до Київського райсуду м.Одеси з тих підстав, що 6755,72 грн складають податки, які належало сплатити ОСОБА_1 Під час судового розгляду скарги, 12.04.2016 року Причорноморське ДРГП виплатило ОСОБА_1 6755,72 грн.

ОСОБА_1 доводить, що дії Причорноморського ДРГП з виплати їй середнього заробітку у зв»язку з затримкою виконання судового рішення не відповідають вимогам закону, тому як фактичний розрахунок з нею підприємство виконало 12.04.2016 року, тому підприємство зобов»язано сплатити їй середній заробіток за час затримки з 30.05.2015 року по 12.04.2016 року, що складає 48307,6 грн. Посилаючись на положення ст..625 ЦК України, позивачка вимагає стягнути з відповідача на її користь 3% річних від суми заборгованості та інфляційні втрати за цей період, що відповідно складає за її розрахунком 128,53 грн і 1280,37 грн.

Відповідачева сторона, не визнаючи позовні вимоги, стверджувала, що рішення суду від 18.11.2015 року про стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення підприємство виконало добровільно після отримання повного тексту судового рішення 9.12.2015 року і виплатила позивачці 27498,76 грн. Щодо суми податку з доходу найманого працівника і судового збору, то підприємство, керуючись положеннями Податкового Кодексу України, утримало ці суми з ОСОБА_1 Положення ст..14 ЦПК України підприємству були роз»яснені судом при розгляді скарги на дії державного виконавця. Тому до винесення судом ухвали по скарзі (10.05.2016 р.) підприємство повернуло ОСОБА_1 і суму податку і суму збору 12.04.2016 року.

Дослідивши надані сторонами докази суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню з наступних підстав:

Суд встанови і сторони визнали, що рішення суду від 18.12.2014 року про стягнення з підприємства на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку і вихідної допомоги у зв»язу зі звільненням було виконано 29.05.2015 року. Надалі між сторонами виникли правовідносини щодо несвоєчасного виконання судового рішення про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні. Судовим рішенням від 18.11.2015 року відповідальність за порушення строків виконання судового рішення, ухваленого по спору з трудових правовідносин, покладено на підприємство, що відповідає положенням ст..ст.116,117 КЗпП України.

Надані суду письмові докази свідчать, рішення суду від 18.11.2015 року про стягнення з Причорноморського ДРГП на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення в сумі 34254,48 грн. виконано підприємством 09.12.2015 року на суму 27496, 76 грн добровільно. Рішення суду в частині грошових коштів в розмірі 6755,72 грн також виконано підприємством поза виконавчою службою, тобто без застосування примусових заходів.

З огляду на викладене, суд вважає, що позов ОСОБА_1 є безпідставним.

Керуючись ст.213,214,215 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства про стягнення середнього заробітку за час затримки фактичного розрахунку при звільненні, 3% річних та інфляційних втрат у зв»язку з затримкою виконання рішення суду залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м.Одеси протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Калашнікова О. І.