У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г., Мартинюка В.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про встановлення фактичного перебування в трудових відносинах, стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку, за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на рішення Недригайлівського районного суду Сумської області

від 04 вересня 2015 року та рішення апеляційного суду Сумської області

від 24 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обґрунтування, що період з 07 грудня 2010 року по 05 листопада 2011 року він працював у м. Ромни у фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 (далі - ФОП ОСОБА_5) на посаді водія з міжнародних перевезень.

Посилаючись на те, що при звільненні відповідач повернув йому трудову книжку, однак не виплатив заробітну плату, просив суд встановити фактичне перебування його в трудових відносинах та стягнути з ФОП ОСОБА_5 на його користь 13 024 гривні 08 копійок заборгованості із заробітної плати та середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку по день винесення рішення судом.

Рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 04 вересня 2015 року позов задоволено.

Встановлено факт перебування ОСОБА_4 в період часу з 07 грудня 2010 року по 05 листопада 2011 року в трудових відносинах з ФОП

ОСОБА_5

Стягнуто з ФОП ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4

13 024 грн 08 коп. заборгованості із заробітної плати.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4

57 652 грн 79 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 24 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції змінено в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 до ФОП ОСОБА_5 про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заборгованість із заробітної плати в сумі 13 136 гривень 72 копійки та середній заробіток за час затримки розрахунків при звільненні в сумі 58 126 гривень 86 копійок, а не у розмірах, визначених судом першої інстанції.

Ухвалено при виплаті заробітної плати здійснити утримання податків та інших обов'язкових платежів.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ФОП ОСОБА_5 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Ухвалюючи рішення про встановлення факту перебування позивача в трудових відносинах з відповідачем та стягнення заборгованості із заробітної плати, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з доведеності факту перебування сторін у трудових відносинах в період з 07 грудня 2010 року по 05 листопада 2011 року без відповідного юридичного оформлення, та врахувавши, що при звільненні з позивачем не було проведено розрахунку, дійшов обгрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості із заробітної плати на підставі ст. ст. 116, 117 КЗпП України.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку, апеляційний суд виходив з того, що розрахунок заробітної плати за неповні місяці роботи проводиться з урахуванням кількості робочих, а не календарних днів.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Сумської області від 24 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко В.І. Мартинюк