Провадження № 2/235/1418/16
Справа № 235/2880/16-ц
РІШЕННЯ

іменем України

8 червня 2016 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого - судді Назаренко Г.В.

при секретарі Іванченко І.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком шляхом вселення в житловий будинок та зобов'язання передати ключі від будинку, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в здійсненні користування будинком шляхом вселення власника. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він та його колишня дружина ОСОБА_3 є власниками будинку АДРЕСА_2 Донецької області в рівних частках на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 30 грудня 2014 року. З 28 серпня 2013 року він зареєстрований в в зазначеному будинку разом із відповідачкою. З квітня 2014 року вони фактично припинили мешкати з відповідачкою, а 6 червня 2014 року шлюб між ними був розірваний. Відповідачка вивезла з будинку всі речі, які належали їм на праві спільної сумісної власності, а також правовстановлюючі документи на будинок. За вказаним фактом він звернувся до Красноармійського відділу поліції, але кримінальне провадження було закрито у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу злочину. У зв'язку з відсутністю побутових речей мешкати в будинку стало неможливо, а тому він тимчасово став мешкати у своїх батьків за адресою: АДРЕСА_3 Після цього відповідачка перестала пускати його в будинок та змінила замки на вхідній двері. Він бажає повернутися в свій будинок і там мешкати, але відповідачка перешкоджає йому користуватися його правом власника житла - на проживання в будинку. Він не має можливості увійти до будинку, так як відповідачка змінила замок від дверей, а у нього відсутні ключів від нового замка. На підставі наведеного позивач просить зобов'язати відповідачку не чинити йому перешкод у користуванні житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, а також усунути перешкоди у здійсненні ним права власності своїм майном - житловим будинком шляхом вселення його у вказаний будинок, а також зобов'язати відповідачку надати йому ключі від будинку.

Позивач про час та місце судового засідання повідомлений шляхом надіслання SMS-повідомлення про виклик в судове засідання, що підтверджується довідкою про доставку SMS від 18 травня 2016 року, в судове засідання не з'явився, не повідомив про причини неявки.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги і суду пояснила, що її син ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 з 1996 року, від шлюбу має двох дітей. Після подружньої зради відповідачка переїхала проживати до свого співмешканця, і в грудні 2014 року суд поділив будинок між подружжям, визнавши за кожним із них право власності на 1/2 частку будинку. Оскільки відповідачка вивезла всі побутові речі з будинку і проживати в ньому стало неможливо, син став проживати разом із своїми батьками, потім деякий час у своєї тітці, а потім намагався налагодити своє особисте життя з іншою жінкою. У вересні 2015 року, коли позивач повернувся додому, замок на будинку був замінений, і він не мав змоги потрапити до нього. Дочка позивача на той момент проживала у гуртожитку в м. Костянтинівка, але на вихідні дні приїжджала додому, де жила у літній кухні, надати ключі від будинку відмовлялась. На теперішній час в будинку ніхто не проживає, він стоїть зачинений. Син має намір проживати в зазначеному будинку, завести нову сім'ю, але не має доступу до нього у зв'язку з відсутністю ключів від вхідних дверей. Представник позивача зазначила, що позивач не звертався до відповідачки з проханням передати йому ключі від будинку або дублікат від ключів, оскільки, за її думкою, саме відповідачка повинна повідомити про зміну замків на дверях будинку.

Відповідачка в судове засідання не з'явилась, надала письмові заперечення проти позову, в яких зазначила, що в спірному будинку не проживає з вересня 2014 року, мешкає разом із своїм нинішнім чоловіком та дітьми за адресою: АДРЕСА_4. В будинку проживає їх спільна з позивачем дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Доступ до будинку позивач має, з дочкою спілкується, в будинку періодично буває, перешкод в користуванні та проживанні будинку немає, має можливість зробити дублікат ключів, взявши їх у дочки. Ніяких перешкод позивачу в користуванні будинком вона не чинить. Позивач не звертався до неї з проханням надати ключі від будинку. На підставі наведеного, відповідачка вважає, що вона є неналежним відповідачем по справі, а до участі у справі необхідно залучити належного відповідача, яким, за її думкою, є ОСОБА_5 На підставі наведеного, просила відмовити позивачу у задоволенні позову, справу розглянути за її відсутністю у зв'язку із знаходженням у відпустці по догляду за дітьми, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що в задоволені позову необхідно відмовити повністю.

Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини.

Сторони є власниками 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_2 Донецької області кожна, що належить їм на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 30 грудня 2014 року.

Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходженя майна.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечить закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст.321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Одним із способів захисту права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, передбачених ст.391 ЦК України, є право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

З пояснень відповідачки встановлено, що замок на вхідних дверях будинку АДРЕСА_2 Донецької області, що належить сторонам на праві спільної часткової власності, станом на дату розгляду справи судом, замінений, в будинку проживає її спільна з позивачем дочка ОСОБА_6, вона не чинить ніяких перешкод позивачу у користуванні ним будинком, відповідач має змогу отримати дублікат ключів від дочки, але з таким проханням до неї не звертався. Також він має не звертався і до неї із проханням надати йому ключі від вхідних дверей будинку. Зазначену обставину також підтвердила в судовому засіданні й представник позивача ОСОБА_1, вказавши на те, що обов'язок повідомити про заміну замків лежить саме по відповідачці.

Частина 1 ст.60 ЦПК України зобов'язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Таким чином, в судовому засіданні позивачем та його представником не було доведено фактів перешкоджання відповідачкою у користуванні належним позивачу майном - житловим будинком АДРЕСА_2 Донецької області, а тому суд приходить до висновку про те, що права позивача не були порушені відповідачкою, а тому не підлягають судовому захисту. Отже, законних підстав для зобов'язання відповідачку не чинити перешкоди у користуванні будинком та вселення позивача у будинок, а також зобов'язанні відповідачки передати позивачу ключі від будинку у суду немає.

Суд позбавлений можливості за власним бажанням вирішити питання про заміну первісного відповідача належним відповідачем, про що зазначає відповідачка в своїх письмових запереченнях проти позову, оскільки згідно ч.1 ст.33 ЦПК України заміна первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має право відповідати за позовом, відбувається судом лише за клопотанням позивача, тоді як ані позивачем, ані його представником такого клопотання заявлено не було.

Згідно ст.88 ЦПК України у зв'язку з відмовою в задоволенні позову понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Відповідно до ст.ст.317, 319, 321, 391 ЦК України, керуючись ст.ст.11, 60, 88, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком шляхом вселення в житловий будинок та зобов'язання передати ключі від будинку відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Г.В. Назаренко