Провадження № 22-ц/783/2522/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області

в складі: головуючого Тропак О.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.,

за участю секретаря Іванової О.О.,

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою позивачів: ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 24 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_7 міської ради про визнання протиправною та скасування ухвали ОСОБА_7 міської ради № 2764 від 24.10.2013 року,-

в с т а н о в и л а :

Позивачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_7 міської ради про визнання протиправною і скасування ухвали ОСОБА_7 міської ради № 2764 від 24 жовтня 2013 року. В обгрунтування позову зазначали, що вони є співвласниками будинку № 10 по вул. Стуса в м. Львові і мають право користування земельною ділянкою № 10 по вул. Стуса. Дана земельна ділянка площею 2721,2 кв.м. виділена на підставі рішення ОСОБА_7 міської ради народних депутатів № 1932 від 15.12.1953 р. ОСОБА_7 міської ради від 05.05.2015 року позивачі отримали ухвалу ОСОБА_7 міської ради «Про затвердження прокуратурі Львівської області проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки по вул. Стуса (біля будинку № 12). Таким чином, біля ділянки № 10 до ділянки № 12 утворена ділянка з кадастровим номером :01:004:0052. Вважають, що земельна ділянка для прокуратури частково відведена на ділянку № 10 без згоди позивачів - законних землекористувачів.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 24 лютого 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

На рішення суду від 24 лютого 2016 року позивачами: ОСОБА_2, ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу. Стверджують, що судом першої інстанції не враховано вимог ст. 120 ЗКУ, ст. ст. 377, 415 ЦК, так як позивачі являються користувачами земельної ділянки № 10 по вул. Стуса в м. Львові. Вважають безпідставним посилання суду на повідомлення Держземагентства від 03.03.2015 року. Відтак, просять оскаржене рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задоволити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних мотивів.

Судом першої інстанції було встановлено, що позивачі є власниками квартири № 1/а в будинку № 10 по вул. Стуса у м. Львові, який знаходиться на балансі ЛКП «Житловик-С». Згідно повідомлення відділу Держземагентства у м. Львові від 03 березня 2015 року , земельна ділянка за адресою: м. Львів вул. Стуса, 10 відноситься до земель м. Львова, що не надані у власність або користування.

Згідно відповіді ОСОБА_7 ОКП «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» за № 4306 від 13.08.13 р будинок № 10 по вул. Стуса в м. Львові в цілому зареєстровано за місцевими радами ОСОБА_7 міської ради. Квартира № 1а в буд. № 10 по вул. Стуса в м. Львові зареєстрована на праві приватної власності за гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_8 Ігоровичем. Реєстрація права власності на АДРЕСА_1 та буд. № 14 по вул.Стуса та на гаражі за вказаними … адресами БТІ не здійснювалась (а. с. 87).

Згідно довідки ОСОБА_7 комунального підприємства «Житловик-С» будинок № 10 по вул. Стуса знаходиться на балансі ЛКП (а. с. 106).

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 42 ЗК України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам , установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об»єднанню співвласників.

У відповідності до ч. 1, п. а) ч. 2 ст. 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Право постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають: а) підприємства, установи, організації, що належать до державної та комунальної власності.

Згідно встановлених у справі обставин, будинок № 10 по вул. Стуса у м. Львові складається з двох квартир: одна з яких під № 1 «а» належить на праві власності позивачам, а щодо правового статусу квартири № 1 та щодо того чи ця квартира зайнята і кому належить на праві власності чи на підставі договору житлового найму, інформація у суді першої інстанції була відсутня.

Згідно висновку № 1/10849 від 13.03.2006 року про визначення ідеальних часток в будинку між співвласниками, поданого позивачами апеляційному суду, співвласниками квартири № 1»а» є позивачі, а власником квартири № 1 є міська рада.

Відтак, є підстави вважати , що будинок № 10 по вул. Стуса у м. Львові є багатоквартирним, перебуває на балансі органу місцевого самоврядування, і у відповідності до положень ст. ст. 42, 92 ЗК України користувачем земельної ділянки (прибудинкової території) на якій розташований цей будинок є підприємство, яке здійснює управління цим будинком, а саме ОСОБА_7 міське комунальне підприємство «Житловик-С» , а не позивачі.

Так як позивачі не набули права власності на будинок № 10 по вул. Стуса у м. Львові в цілому, а цей будинок в цілому перебуває на балансі органу місцевого самоврядування і землекористувачем земельної ділянки на якій розташований вищезазначений будинок є ЛКП «Житлови-С», тобто переходу права користування земельною ділянкою за адресою: м. Львів вул. Стуса, 10 від ЛКП «Житловик-С» до позивачів не відбулося, відтак посилання позивачів на положення ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України, як на правові підстави набуття ними права користування спірною земельною ділянкою, не ґрунтуються на законі і не відповідають дійсності.

У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов»язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Оскільки, згідно встановлених у справі обставин, позивачів не можна розглядати як титульних правомочних користувачів спірної земельної, які повинні були погоджувати межі із суміжними землекористувачами, відтак, прийняттям ОСОБА_7 міською радою ухвали від 24.10.2013 року «Про затвердження прокуратурі Львівської області проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Стуса (біля будинку № 12)» земельні права позивачів не були порушені.

Зважаючи на встановлені у справі обставини у їх об»єктивній сукупності, та враховуючи вищенаведені норми земельного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги законності та обгрунтованості оскаржуваного рішення не спростовують, тому апеляційну скаргу належить відхилити, оскаржуване рішення залишити без змін.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314, ч. ч. 1, 2 ст. 315, ст. ст. 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу позивачів: ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 24 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий Тропак О.В.

Судді: Приколота Т.І.

ОСОБА_9