Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.01.2016 Справа №607/13865/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді: Дзюбановського Ю.І.

за участю секретаря судового засідання: Книш Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство КБ «ПриватБанк», надалі позивач, звернулося в суд із позовом до відповідача ОСОБА_1, в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором №б/н від 18.11.2009р. в розмірі 22475,24 грн. та судові витрати, посилаючись на те, що відповідач не належним чином виконує зобовязання по сплаті кредитних платежів та відсотків, в звязку з чим виникла заборгованість та право банку на звернення до суду.

В судове засідання представник позивача не зявився, подавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечують та просять відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що ОСОБА_1, отримавши кредитну картку користувався кредитним коштами і сплачував кредитні платежі в її поповнення. Однак, 17.08.2012р. з його карточки незаконним шляхом було знято всі кошти, винні особи були притягненні до кримінальної відповідальності, а тому у позичальника ОСОБА_1 не має вини у неповерненні кредитних коштів і Банком неправомірно нараховані відсотки за користування кредитом і штрафні санкції.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти.

18 листопада 2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір б/н, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Як вбачається із матеріалів справи, 18.11.2009р. ОСОБА_1 заповнив заяву на отримання кредитної картки із визначеним лімітом кредитних коштів, отримав довідку про умови кредитування з використанням кредитки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» складає між позичальником та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до умов договору, Кредитний договір складається із заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою.

У відповідності до п. 3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг.

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою».

Судом встановлено, що кредитором ПАТ КБ «Приватбанк» повністю виконано зобовязання перед відповідачем, який одержав кредит. Проте відповідач не виконує належним чином взятих на себе згідно кредитного договору зобов'язань ні в частині повернення кредиту, ні в частині сплати відсотків, що стверджується розрахунком заборгованості.

Факт отримання кредитної картки із нарахованим лімітом кредитних коштів, умови нарахування відсотків, повернення кредиту та ознайомлення із положеннями Правил користування платіжною картою ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечується.

У відповідності до п. 5.7, 5.5.1 «Правил користування платіжною карткою» Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим Договором. За несвоєчасне виконання боргових зобовязань (використання простроченого кредиту або овердрафту) власник картки сплачує проценти за підвищеною процентною ставкою або додаткову комісію.

Із поданого Банком розрахунку заборгованості станом на 30.06.2015р. вбачається, що ОСОБА_1 користувався кредитними коштами, знімав та поповнював картку. Однак, із вересня 2012 року допустив виникнення заборгованості, яка складається в сумі 8510,85 грн. борг за кредитом, 10627,51 грн. борг по процентам за користування кредитом, 1790,44 грн. нарахована пеня та комісія, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1046,44 грн. штраф (процентна складова), що на загальну суму становить 22475,24 грн.

Однак, як пояснює відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні, що встановлено вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28.10.2013р., ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та не встановлена особа 17.08.2012р., діючи за попередньою змовою групою осіб, повторно, шахрайським способом, заволоділи грошовими коштами ОСОБА_1, а саме здійснили переказ коштів із карткового кредитного рахунку ОСОБА_1 та свої рахунки та в подальшому кошти з банківських рахунків були зняті через банкомати та розподілені між обвинуваченими, у звязку з чим потерпілому ОСОБА_1 було заподіяно матеріальних збитків на загальну суму 8250 грн. З виписки руху коштів Банку «Приватбанк» по рахунку №011742, який зареєстрований за ОСОБА_1, вбачається, що 17.08.2012р. проведено зняття коштів.

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 01.10.2014р. по справі №607/4590/14-ц позовні вимоги ОСОБА_1 як потерпілого від кримінального правопорушення, яке було встановлене вироком Шевченківського районного суду міста Чернівці від 28.10.2013р., задоволені, а саме присуджено до солідарного стягнення із ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 8250 грн. заподіяної матеріальної шкоди і 4000 грн. моральної шкоди.

Тому, відповідач вважає, що в звязку із вибуттям кредитних коштів із незалежних від нього причин, а саме шляхом злочинних дій, він був позбавлений користуватися кредитними коштами, а відтак і в нього відсутній обовязок по їх поверненні, сплати відсотків за користування кредитом, а також сплати нарахованих Банком штрафних санкцій.

За нормами ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

У відповідності до ст.ст. 60, 212 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» слід стягнути лише неповернену суму кредиту, яка згідно розрахунку Банку становить 8510,85 грн., оскільки положеннями умовами кредитного договору, Правил користування кредитною карткою, а також нормами чинного законодавства передбачено обовязок позичальника виконувати зобовязання належним чином, що включає в себе повернення суми позики і при тому, ОСОБА_1 судовим рішенням було присуджено до стягнення із винних осіб заподіяної матеріальної шкоди, а саме незаконно стягнутих кредитних коштів.

Позовні вимоги щодо стягнення 10627,51 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 1790,44 грн. нарахованої пені та комісії, 500 грн. і 1046,44 грн. штрафу до задоволення не підлягають, оскільки із розрахунку Банку прослідковується, що нарахування процентів за користування кредитними коштами, пені, комісії і штрафу здійснювалося Банком після вересня 2012 року із того періоду, коли ОСОБА_1 позбавився із незалежних від нього причин користуватися кредитними коштами, вживав дії по їх поверненню, встановлення винних осіб у їх незаконному заволодінні, що в загальному не свідчить про ухилення позичальника від виконання покладених на нього зобовязань.

Крім того, позивачеві не відшкодується сплачена сума судового, оскільки відповідач ОСОБА_1 є інвалідом І групи і в силу ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 629, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4, 10, 60, 88, 212, 294 Цивільно-процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 18.11.2009р. в сумі 8510,85 грн. боргу за кредитом, 10627,51 грн. боргу по процентам за користування кредитом, 1790,44 грн. борг за пенею та комісією, 500 грн. фіксована частина штрафу, 1046,44 грн. процентна складову штрафу задовольнити частково.

2.Стягнути із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 8510,85 грн. заборгованості за кредитом по договору від 18.11.2009р.

3.В іншій частині заявлених позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» - в задоволенні відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скарги не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_6