Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2016 р.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Кисельова В.К.

пре секретарі - Дзюба Г.І.

за участю позивачки - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2

відповідачки - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про вселення та відшкодування моральної шкоди завданої ушкодженням психічного здоров'я людини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про вселення та відшкодування моральної шкоди завданої ушкодженням психічного здоров'я людини. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 24 листопада 1998 року № 140279, квартира АДРЕСА_5 належала на праві спільної часткової власності у рівних частках, по ? частки за кожним, ОСОБА_5 та ОСОБА_4

В 2001 році позивачка, ОСОБА_1, познайомилась з ОСОБА_6 та надалі вини почали проживати разом однією сім'єю, а з 2005 року почали проживати в квартирі за адресою: АДРЕСА_3. При цьому, вони мали спільний бюджет, вели спільне господарство.

Після смерті ОСОБА_5, 2/3 квартири за адресою: АДРЕСА_3 успадковує чоловік позивачки, ОСОБА_6, та 1/3 частка успадковуються відповідачкою, ОСОБА_3.

ІНФОРМАЦІЯ_6 року після тривалої хвороби помер чоловік позивачки, ОСОБА_6. Після його смерті позивачка залишилась проживати в квартирі за адресою: АДРЕСА_3.

10.11.2014 року позивачка пішла на роботу, а коли повернулася в квартиру, то відповідачі: сестра чоловіка, ОСОБА_3 та її син, ОСОБА_4 не дали змогу зайти в квартиру, а замки на вхідних дверях уже були змінені на нові, від яких у позивачки не було ключів. Після вищевказаних подій, позивачка на мала можливості користуватись квартирою, оскільки відповідачі їй перешкоджають, погрожують фізичної розправою, ображають її. В зв'язку з чим, вона зверталась до правоохоронних органів, якій порадилась звернуть до суду.

29 травня 2015 року позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого їй перейшло в власність 1/3 квартири за адресою: АДРЕСА_3.

Однак відповідачі, незважаючи на те, що вона є співвласником квартири перешкоджають їй користуватись квартирою, чим спричиняють їй моральні страждання.

На підставі викладеного, позивачка просила:

стягнути з відповідачів: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 солідарно суму моральної шкоди в сумі 200 000 (двісті тисяч) гривень на користь ОСОБА_1;

вселити ОСОБА_1, в квартиру за адресою: АДРЕСА_3;

зобов'язати відповідачів: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 в користуванні житлом за адресою: АДРЕСА_3.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та пояснила, що вона в 2001 році познайомилась з ОСОБА_6 та надалі вини почали проживати разом однією сім'єю, а з 2005 року почали проживати в квартирі за адресою: АДРЕСА_3. При цьому, вони мали спільний бюджет, вели спільне господарство. Після смерті ОСОБА_6 відповідачі її вигнали з квартири, змінили замки, а також до теперішнього часу не дають їй можливості користуватись квартирою. Вона зверталась до правоохоронних органів, проте відповідачі не змінили своєї поведінки.

Відповідачка ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала та пояснила, що, вважає, що позивачка є хворою на СНІД, а також хворіє на туберкульоз, оскільки такі ж самі хвороби мав її померлий брат ОСОБА_6. Вона вважає, що проживання позивачки в квартирі є неможливим, оскільки це ставить під загрозу життя та здоров'я інших мешканців квартири.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, а також проаналізувавши у сукупності надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

Так судом встановлено, що квартира АДРЕСА_3 належить на праві спільній частковій власності ОСОБА_4, якому належить ? частки, ОСОБА_3, якій належить 1/6 частка, а також позивачці ОСОБА_7, якій належить 1/3 частка квартири.

Таким чином, між сторонами виникли правовідносини спільної часткової власності.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 358 ЦК України встановлено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 150 ЖК України встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частинубудинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистогопроживання і проживання членів їх сімей і мають праворозпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати,дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати,укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен право на житло. Ніхто не може буди примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з

підстав і в порядку, передбачених законом.

В судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10.

Так, свідок ОСОБА_8, пояснила, що відповідачі не впускають в квартиру АДРЕСА_4 ОСОБА_1 Вона знає, що раніше ОСОБА_1 проживала у вищевказаній квартирі з чоловіком ОСОБА_6, за яким доглядала. Після його смерті, ОСОБА_1 вигнали з квартири родичі померлого ОСОБА_6. В квартирі вона особисто не була, все вона знає зі слів ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що знає ОСОБА_1 як сусідку, а також знала її колишнього чоловіка ОСОБА_6, який дружив з її сином. З ОСОБА_3 вона познайомились, коли вона не давала забрати військову фору сина ОСОБА_1.

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що він є сином ОСОБА_7. Він також пояснив, що після смерті його вітчима ОСОБА_6, він поїхав до квартири АДРЕСА_3 забрати прах померлого. Однак його в квартиру не впустили, оскільки, зі слів мешканців, він не має право на користування квартирою.

На підставі викладеного, суд вважає, що в судовому засіданні підтвердились факти здійснення перешкод відповідачами у користуванні позивачкою спірною квартирою.

Суд вважає, що позивачка має право користуватись квартирою як співвласник квартири, а відповідачі повинні не перешкоджати їй користуватись жилою площею.

В зв'язку з чим, позовні вимоги про вселення, а також про не перешкоджання у користуванні житловою площею підлягають задоволенню.

Необхідно також зазначити, що, обставини на які посилається відповідачка, а саме щодо неможливості спільного проживання, повинні вирішуватись відповідно до ст. 365 ЦК України, тобто виплати певної грошової компенсації. Однак відповідачі не використовували своє право на подання зустрічного позову, з відповідним посиланням.

В той же час, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди з відповідачів не підлягають задоволенню, оскільки зі сторони позивачки не надано суду доказів спричинення відповідачам будь-якого психічного ушкодження позивачці, а тому відсутні підстави для її відшкодування, які передбачені ст. 23, 1167 ЦК України.

З відповідачів на користь позивача також підлягають стягненню судовий збір у рівних частках.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 150 ЖК України, ст.ст. 317, 319, 358, 391 ЦК України, ст. 47 Конституції України, ст.ст.10, 11, 208-209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про вселення та відшкодування моральної шкоди завданої ушкодженням психічного здоров'я людини - задовольнити частково.

2. Вселити ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, що зареєстрована за адресою АДРЕСА_6, іпн. НОМЕР_1) до квартири АДРЕСА_3.

3. Зобов'язати ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_3, що зареєстрований за адресою АДРЕСА_6), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7, іпн. НОМЕР_2) не перешкоджати ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, що зареєстрована за адресою АДРЕСА_6, іпн. НОМЕР_1) у користування квартирою АДРЕСА_8

4. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди завданої ушкодженням психічного здоров'я людини - залишити без задоволення.

5. Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_3, що зареєстрований за адресою АДРЕСА_6), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7, іпн. НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, що зареєстрована за адресою АДРЕСА_6, іпн. НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 487 гривень 20 копійок, у рівних частках, тобто по 243 гривні 60 копійок з кожного.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення.

Суддя