Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.06.2016 Справа №607/8458/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Буцик О.П.

позивача ОСОБА_1

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя та визнання права власності ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя, у якому уточнивши позовні вимоги, просить визнати за нею право власності на 2/3 (дві третіх) ідеальні частки квартири АДРЕСА_1 та на 2/3 (дві третіх) ідеальні частки квартири АДРЕСА_2, у спільному майні подружжя.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 вказує на те, що із 16 липня 1998 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 серпня 2014 року розірвано. У даному шлюбі у них народилася дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на даний час проживає з позивачем. За час шлюбу, ними, за спільні кошти, набуто майно, яке є спільною сумісною власністю, а саме: придбано квартиру АДРЕСА_1, згідно Договору купівлі-продажу квартири від 25.11.2003 року, укладеного між продавцем ОСОБА_7 та матірю відповідача ОСОБА_8, яка діяла в інтересах ОСОБА_5 та квартиру №17 в будинку №29 а по вул. Кн. Острозького в м. Тернополі, яка придбана на підставі Договору купівлі-продажу /ВКІ 422089/ від 28.03.2008 року. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 серпня 2015 року було ухвалено стягувати із ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_6, в твердій грошовій сумі, в розмірі 600 грн. щомісячно. На думку позивача, коштів, які надає відповідач недостатньо для фізичного та духовного розвитку дитини. Розмір присуджених судом аліментів на утримання дочки ОСОБА_9 становить менше половини прожиткового мінімуму, а тому позивач просить врахувати ці обставини щодо недостатності сплачуваних аліментів, відступивши від принципу рівності часток, визнати за позивачем право власності на 2/3 ідеальних частки спірного нерухомого майна.

Позивач ОСОБА_1 та представники позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з мотивів, викладених у позовній заяві та просять суд їх задовольнити.

ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позовних вимог не визнав, проти їх задоволення заперечили та суду пояснили, що квартира АДРЕСА_3 була придбана ОСОБА_8 для свого сина ОСОБА_5 за власні кошти, отримані згідно договору позики від 20.11.2003 року, тому спірна квартира не є спільною сумісною власністю подружжя. Крім того, згідно ч.3 ст.57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є премії, нагороди. На підставі укладеного в королівстві Великобританії контракту від 11.11.2007 року, ОСОБА_5 отримана премія в розмірі 30 000 англійських фунтів стерлінгів. За вказані кошти, ним була придбана квартира АДРЕСА_4, яка також не є спільною сумісною власністю подружжя. Враховуючи наведене обставини просить відмовити у позові за його безпідставністю.

Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив.

ОСОБА_1 та ОСОБА_5 перебували в зареєстрованому шлюбі із 16 липня 1998 року, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 серпня 2014 року розірвано.

У даному шлюбі в них народилася дочка - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Як вбачається із Договору купівлі-продажу квартири від 25 листопада 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_10, ОСОБА_8, що діє від імені ОСОБА_5 по дорученню, посвідченому ОСОБА_11, консулом Консульського відділу Посольства України у Сполученому Королівстві Великобританії та Північній Ірландії, 03 січня 2002 року за реєстровим №572/0003, купила трикімнатну квартиру АДРЕСА_5. Загальна площа вказаної квартири 87,6 кв.м., житлова, 48,4 кв.м.

Як вбачається із договору купівлі-продажу квартири від 28 березня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_12, укладеного між ОСОБА_13 (Продавець) та ОСОБА_14 (Покупець), продавець передав, а покупець прийняв у власність нерухоме майно, а саме квартиру №17, що знаходиться за адресою: м.Тернопіль, вул..Кн.Острозького,29. Продажна вартість об»єкту склала 11 000 гривень.

ОСОБА_15 про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССК №276555, виданого 04.04.2008 року, ОСОБА_5, на підставі Договору купівлі-продажу ВКІ 422089 /28.03.2008 року/, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_12 за реєстром №2007, на праві приватної власності належить квартира №17 по вул. Кн..Острозького, 29 в м. Тернополі.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведеної будівельно-технічної експертизи №450/451/452/15-22 від 15.12.2015 року, ринкова вартість квартири №17 по вул. Кн..Острозького, 29 в м. Тернополі на момент проведення експертизи становить 518 021,0 грн., ринкова вартість квартири АДРЕСА_3 на момент проведення експертизи становить 1 341442,0 грн.

Будучи допитаним в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 підтвердила суду обставину щодо укладення нею договору купівлі-продажу квартири від 25 листопада 2003 року, відповідно до якого вона діючи від імені свого сина ОСОБА_5 купила трикімнатну квартиру АДРЕСА_5. Зазначила суду, що спірний об»єкт нерухомості був придбаний нею за кошти згідно договору безпроцентної позики від 20.11.2003 року від ОСОБА_16 Була обізнана, що її син ОСОБА_5 перебуває у шлюбі із ОСОБА_1, укладала спірний правочин в присутності ОСОБА_1, а тому зазначений об»єкт нерухомості може бути спільною власністю подружжя. В подальшому будь яких дій щодо реєстрації зазначеного нерухомого майна за собою не вчиняла.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, яке придбане подружжям у шлюбі, належить чоловіку та дружині на праві загальної сумісної власності.

ОСОБА_15 зі ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на розподіл майна, яке їм належить на праві загальної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі розподілу майна, яке є об'єктом права загальної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

У пункті 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюб, визнання його не дійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільні речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обовязкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідно грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у його постанові від 03 червня 2015 року, критеріями, які дозволяють надати спірному набутому майну режим спільного майна є: 1) час набуття такого майна, 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття), 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя.

Суд вважає, що спірні квартири, поділ яких просить здійснити позивач належать до спільного майна подружжя ОСОБА_1, оскільки їх придбано під час перебування у шлюбі ОСОБА_1 із ОСОБА_5 Також суд зазначає, що зазначене майно слід віднести до спільного майна подружжя, здійснивши його поділ, оскільки його було придбано для потреб сім»ї ОСОБА_5. Щодо твердження відповідача та його представника про те, що спірну квартиру АДРЕСА_6 було придбано за кошти матері відповідача ОСОБА_8, які вона отримала на підставі укладеного договору позики грошей від 20.11.2003 року, суд не бере до уваги, оскільки ОСОБА_8 укладаючи правочин купівлі продажу спірної квартири діяла від імені свого сина ОСОБА_5, знаючи, що останній перебуває у шлюбі із ОСОБА_1 Крім цього, суд зазначає, що в подальшому було вчинено усі дії щодо реєстрації зазначеного майна за ОСОБА_5, при цьому ОСОБА_8 не зверталась до суду із позовом про визнання його майна особистою приватною власністю. Також, суд не бере до уваги твердження відповідача та його представника про те, що квартира АДРЕСА_7 є особистою власністю ОСОБА_5, оскільки придбана за кошти отримані ним внаслідок виконання договору про надання послуг від 02 квітня 2004 року, оскільки вважає, що кошти, за які було придбане зазначене спірне майно є спільною власністю подружжя, оскільки є винагородою за виконану відповідачем роботу під час перебування у шлюбі та які в подальшому було використано в інтересах сім»ї, а тому зазначене нерухоме майно підлягає поділу, як об»єкт спільного майна подружжя. Також, суд вважає, що розмір часток сторін у спірному майні є рівними, виходячи із положень зазначених ст.70 СК України. При цьому,суд вважає, що твердження позивача в частині відступлення від рівності часток в сторону збільшення через утримання позивачем неповнолітньої дитини не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_1 одержує аліменти, які стягуються із позивача на неповнолітню дочку на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду від 17 серпня 2015 року, які є достатнім для її забезпечення.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 щодо поділу спільного майна подружжя підлягають до часткового задоволення, а тому, слід провести поділ майна подружжя та визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_5 право власності на 1/2 ідеальну частку квартири АДРЕСА_1, загальна площа квартири 87,6 кв.м., житлова, 48,4 кв.м. та на 1/2 ідеальну частку квартири АДРЕСА_2, загальна площа квартири 30,2 кв.м., житлова, 21,4 кв.м.

Крім того, на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України, слід стягнути із відповідача в користь ОСОБА_1 понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.10, 60, 213, 214, 215 ЦПК України, ст. 60, 70 Сімейного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя та визнання права власності - задовольнити частково.

Провести поділ спільного майна подружжя - квартири АДРЕСА_8, а також квартири АДРЕСА_9.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 ідеальну частку квартири АДРЕСА_8, загальна площа квартири 87,6 кв.м., житлова, 48,4 кв.м., а також право власності на 1/2 ідеальну частку квартири АДРЕСА_9, загальна площа квартири 30,2 кв.м., житлова, 21,4 кв.м.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/2 ідеальну частку квартири №56 у будинку №11 а по вулиці Київській в м. Тернополі, загальна площа квартири 87,6 кв.м., житлова, 48,4 кв.м., а також право власності на 1/2 ідеальну частку квартири АДРЕСА_9, загальна площа квартири 30,2 кв.м., житлова, 21,4 кв.м.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_5 в користь ОСОБА_1 1782 (одну тисячу сімсот вісімдесят дві) грн. сплаченого нею судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог, а також 1 996 (одну тисячу девятсот девяносто шість) грн. 80 коп. вартості проведеної експертизи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ В.В.РОМАЗАН