Справа № 443/1805/15 Головуючий у 1 інстанції: Сидорак Б.Г.
Провадження № 22-ц/783/3224/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Л. Д.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Зверхановської Л.Д.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: представника апелянта ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 26 листопада 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 26 листопада 2015 року задоволено позов ОСОБА_4, в інтересах якого за довіреностями діють ОСОБА_5 та ОСОБА_6, до Сидорівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, реєстраційна служба Жидачівського районного управління юстиції у Львівській області, про визнання права власності на нерухоме майно.

Визнано за ОСОБА_4, жителем ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на будівлю телятника, що знаходиться за адресою: с. Сулятичі, вул. Шевченка, 2Л Жидачівського району Львівської області, загальною площею - 976,6 кв.м., основною (виробничою) площею - 921 кв.м.

Визнано за ОСОБА_4, жителем ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на будівлю родильного приміщення, що знаходиться за адресою: с.Сулятичі, вул.Шевченка, 2П Жидачівського району Львівської області, загальною площею - 971,8 кв.м, основною (виробничою) площею 948,5 кв.м.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_2 ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з неповним зясуванням обставин, які мають значення для справи, таким, що порушує права ОСОБА_2 Вказує на те, що ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства Серії ЛВ №068077 має право на частку пайового фонду майна СТзОВ «Прикарпаття» на загальну суму 30210 грн. або на 5,57 %, а тому оскарженим рішенням позбавлено ОСОБА_2 та інших співвласників права власності на будівлю родильного приміщення і телятника за відсутністю їхньої згоди. Судом першої інстанції не взято до уваги того, що ОСОБА_2 не давав згоди на виділення ОСОБА_4 спірного майна.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити у повному обсязі.

Колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутності осіб, які беруть участь у справі, котрі належним чином відповідно до вимог ст.ст.74-76 ЦПК України повідомлені про час та місце розгляду справи, але не зявилися в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржене рішення не відповідає даним вимогам.

Задовольняючи позов ОСОБА_4, районний суд виходив з того, що позивач як один із співвласників розпайованого майна колективного сільськогосподарського підприємства не може в інший спосіб, окрім судового, захистити своє право власності на придбані ним будівлі родильного приміщення та телятника, тому за ним слід визнати право власності на дані будівлі.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що згідно дублікатів свідоцтв серії ЛВ №V 068083 та серії ЛВ №V 068084 від 24.04.2014 року про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) ОСОБА_4 має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства СТзОВ "Прикарпаття" відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників 14.04.2002 року у розмірі 8100 гривень, що складає 1,5 відсотка та 18400 гривень або 3,4 відсотків із загальної вартості пайового фонду підприємства станом на 01.01.2002 року 541558 гривень.

Згідно протоколу загальних зборів пайовиків - спадкоємців СТзОВ «Прикарпаття», які переоформили майнові паї по спадщині, від 12 травня 2008 року, на яких були присутні 19 чоловік, вирішено надати дозвіл ОСОБА_4 на виготовлення права власності на нежитлові приміщення, а саме: родильне приміщення і телятник.

На а.с. 10 знаходиться заява від 12.05.2008 року 19-и чоловік, які як власники майнових паїв просять надати ОСОБА_4 рішення на оформлення права власності на телятник і родильне приміщення згідно рішення їх зборів.

Проте, аналіз рішень Жидачівського районного суду Львівської області (а.с.11-28) свідчить про те, що право власності в порядку спадкування на майнові паї було визнано за деякими з цих осіб значно пізніше, тобто після 12.05.2008 року.

Однак, зазначеним обставинам районний суд у порушення вимог ст.212 ЦПК України жодної оцінки не дав.

Закон України від 14.02.1992 року «Про колективне сільськогосподарське підприємство» (№2114) (п.3 ст.9) закріплює право членів КСП у разі виходу з підприємства отримати пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі.

Відповідно до п.3 Порядку виділення майнових паїв в натурі №177, порядок виділення майна в натурі в рахунок майнових паїв розробляється Комісією з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектора економіки. Він відображається у Положенні про порядок паювання майна та затверджується загальними зборами членів КСП.

Проте, суд першої інстанції, вирішуючи спір, не витребував Положення про порядок паювання майна СТзОВ «Прикарпаття», не встановив структури майнового паю цього підприємства, не встановив вартості будівель родильного приміщення та телятника і не перевірив, чи їх вартість відповідає вартості майнових паїв позивача.

Крім того, районним судом не встановлено загальної кількості осіб, які мають право на частку пайового фонду майна СТзОВ «Прикарпаття», та не перевірено, чи не порушуються їх права та охоронювані законом інтереси.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства Серії ЛВ №068077, виданого 07.10.2014 року Сидорівською сільською радою, має право на частку пайового фонду майна СТзОВ «Прикарпаття» на загальну суму 30210 грн. або на 5,57 %.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав і обовязків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Кожен, чиї права і свободи, викладені у цій Конвенції, порушуються, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Право на судовий захист передбачається ст.55 Конституції України, ст.3 ЦПК України, ст.6 Кодексу адміністративного судочинства.

Згідно ст.30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачами і відповідачами можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Згідно з положеннями цивільного процесуального законодавства відповідач це особа, яка має безпосередній зв'язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за предявленими вимогами.

Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача(ч.1ст.33 ЦПК України).

Відповідно до закріпленого в ст.11 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства та за змістом ч.1 ст.33 ЦПК України залучення судом до участі у справі особи як співвідповідача можливе лише як результат вирішення судом клопотання позивача про заміну первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом.

Однак, районний суд не розяснив позивачу його право відповідно до вимог ст. 33 ЦПК України притягнути до участі у справі осіб, які мають право на частку пайового фонду майна СТзОВ «Прикарпаття», у тому числі апелянта ОСОБА_2, розглянув позов, предявлений до неналежного відповідача, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що Сидорівська сільська рада Жидачівського району Львівської області є власником чи розпорядником пайового фонду майна СТзОВ «Прикарпаття».

Згідно розяснень, даних у п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», суд не має права вирішувати питання про права та обовязки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду (пункт 4 частини першої статті 311, пункт 4 частини першої статті 338 ЦПК).

Оскільки згідно діючого законодавства на стадії апеляційного розгляду суд позбавлений можливості змінювати процесуальне положення учасників процесу або залучати до участі у справі інших учасників процесу, то оскаржуване рішення слід скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові з підстав, які зазначені вище.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 26 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4, в інтересах якого за довіреностями діють ОСОБА_5 та ОСОБА_6, до Сидорівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, реєстраційна служба Жидачівського районного управління юстиції у Львівській області, про визнання права власності на нерухоме майно.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: