Справа № 591/6966/15-ц
Провадження № 2/591/198/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2016 року Зарічний районний суд м. Суми в складі :

головуючого судді Бурда Б.В.

при секретарі Слабко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на будівництво, -

Встановив:

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що з 20.01.1994 року по 26.05.2014 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем, з яким вони у період шлюбу користувалися належним відповідачу на праві власності житловим будинком по вул. Кірова (Вишнева) в с. Котенки Білопільського району Сумської області. Посилаючись на те, що за час шлюбу належний відповідачу будинок істотно збільшився у своєї вартості внаслідок спільних трудових та грошових затрат подружжя, а саме добудови та ремонту , позивач просить стягнути на її користь грошову компенсацію у розмірі 50% вартості будівельних робіт та матеріалів як складової вартості невідємних поліпшень жилого будинку з підсобними приміщеннями і спорудами, які визначені експертним висновком № 842 від 15.01.2016 року у розмірі 193042 грн.

Представник позивача позов підтримав.

Представник відповідача позов заперечив. Пояснив, що усі поліпшення були проведені до 1993 року. За час подружнього життя в 2008 році було проведено газ та встановленні пластикові вікна, але й ці роботи проводилися за особисті кошти відповідача. Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження факту понесення особисто нею витрат на поліпшення спірного майна. Окрім того зазначив, що на даний час ринкова вартість цього будинку з надвірними спорудами та земельною ділянкою не перевищує 32000 грн.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони з 20.01.1994 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 26 травня 2014 року (а.с. 214-216)

Відповідно до договору купівлі-продажу від 02.09.1991 року, відповідач набув у власність житловий будинок № 58 по вул. Кірова (після перейменування Вишнева) в с. Котенки Білопільського району Сумської області, сплативши продавцю за вказане майно 200 рублів (а.с. 59, 72). Договір купівлі продажу був зареєстрований в органах БТІ 14.12.1993 року. Як вбачається матеріалів інвентарної справи станом на 01.12.1993 року на земельній ділянці по вул. Кірова, 58 в с. Котенки знаходилися житловий будинок, вбиральня та огорожа. (а.с. 69, 70).

Право власності на спірне житлове приміщення набуте відповідачем у 1991 році, тому до спірних правовідносин необхідно застосовувати положення Кодексу про шлюб та сімю України. (далі КпШС України)

Відповідно до ст.22 КпШС України, що кореспондується з положенням ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу є спільною сумісною власністю подружжя.

Статтею 70 СК України, визначено -у разі поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Згідно з ч.1 ст. 24 КпШС України ( чинного на час виникнення спірних правовідносин) майно, яке належало кожному із подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного із них. Такі ж положення закріплені у ст.. 57 СК України.

Відповідно до ст. 25 КпШС України якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя. Аналогічне положення закріплене й ст. 62 СК України.

Для застосування передбачених вказаними статтями правил збільшення вартості майна повинно відбуватися якраз внаслідок затрат подружжя, незалежно від інших факторів, ( зокрема, тенденцій до загального подорожчання конкретного майна, будівельних матеріалів чи вартості будівельних робіт) і наявним повинно бути істотне збільшення вартості майна як обєкта.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.

Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з'ясуванню шляхом порівняння станом на час вирішення спору вартості об'єкту в стані, що існував до поліпшення, та його вартості після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також і визначена на час розгляду справи ринкова вартість будинку не є тим фактором, який єдиний безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об'єкту.

В судовому засіданні сторони не заперечували, що після реєстрації шлюбу спірний будинок та земельна ділянка використовувалися ними спільно в якості дачі.

В обґрунтування своїх вимог, позивач посилається на висновок судової будівельно-технічної експертизи № 842 від 15.01.2016 року, якім визначено перелік та обєм робіт здійснених у с. Котенки по вул. Вишнева, 58 Білопільського району Сумської області та визначено вартість ремонтно-будівельних робіт та матеріалів, використаних при цьому, у цінах на час проведення експертизи. Як вбачається з вказаного висновку вартість робіт проведених господарським способом у цінах на час проведення експертизи становить 235511 грн., а вартість матеріалів у цінах на час проведення експертизи 150573 грн. (а.с. 101-167)

Однак вищезазначений висновок будівельно-технічної експертизи свідчить лише про те, що у спірному домоволодінні було здійснено певні поліпшення шляхом виконання робіт по переплануванню кімнат, добудови, заміни вікон, дверей , даху, газопостачання, зведення надвірних господарських (побутових) спору та не дає відповіді на питання, в який період були здійсненні поліпшення в спірному домоволодінні. Також даний висновок експертизи не засвідчує дійсний розмір витрат понесених на проведення наведених у висновку робіт.

Позивачем, в порушення положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України, не надано суду жодного належного доказу на підтвердження того, що ці поліпшення були здійсненні саме в період зареєстрованого шлюбу з відповідачем та саме за рахунок її грошових та трудових затрат істотно збільшилась вартість спірного будинку. Також позивач не надала суду належних доказів, що за рахунок її коштів (чи коштів подружжя) проводився саме капітальний ремонт будинку, а не поточний ремонт майна іншого подружжя, яке спільно використовувалося подружжям у продовж тривалого часу для задоволення їх спільних потреб.

Посилання позивача в обґрунтування свого позову на Постанову суду (а.с. 10) у справі за її позовом до виконуючого обовязки начальника ІДАБК у Сумській області ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення не заслуговує на уваги, оскільки відповідач не був стороною у даній справі.

Таким чином, позивачем не доведено, що будинок істотно збільшився у своїй вартості саме внаслідок здійснених за період шлюбу поліпшень, як не довів суду й того, які саме будівельні матеріали були придбані ним для здійснення істотних поліпшень спірного житлового будинку з господарськими спорудами, що стали їх невідємною частиною, їх вартість, частку його участі у придбанні цих матеріалів, тобто участь у придбанні саме 1/2 частки таких матеріалів, а також обставини того, що допомогу власнику на будівництво він надавав не безоплатно.

За таких обставин суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позову, а тому у його задоволенні належить відмовити за необґрунтованістю вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

Відмовити у задоволенні позову за необґрунтованістю вимог.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми, шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення суду (для осіб, що не були присутні при проголошення рішення, в той же строк з часу вручення копії рішення) апеляційної скарги.

Суддя