У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2016 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ІваненкоЮ.Г., розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У липні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось із позовом, в обґрунтування якого зазначило, що 08 вересня 2006 року між банком та ОСОБА_2 був укладений договір № б/н, згідно з яким банк надав відповідачу кредитну карту зі строком дії до серпня 2008 року, з встановленим початковим кредитним лімітом на суму 1 000 грн.

Посилаючись на те, що відповідач умови договору належним чином не виконував, у зв'язку з чим, за період з 22 липня 2011 року по 22 липня 2014 року виникла заборгованість за відсотками, яка складає 4 475 грн 95 коп., позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2016 року, в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановивши, що відповідачем операції по оплаті товарів та послуг з використанням кредитної картки проводилися останній раз 29 жовтня 2007 року, перебіг строку позовної давності розпочався 01 листопада 2007 року та закінчився 01 листопада 2010 року, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки позивач звернувся до суду з позовом про захист свого порушеного права лише 28 липня 2014 року, ним було пропущено трирічний строк позовної давності, про застосування якого просив відповідач.

Доводи касаційної скарги та зміст судових рішень першої та апеляційної інстанції не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій були допущені порушення норм процесуального та матеріального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» у відкритті касаційного провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Ю.Г. Іваненко