Справа № 712/2-1523/2011
У Х В А Л А

Іменем України

24 червня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючого судді Леска В.В.

суддів Кожух О.А., Кеміня М.П.

при секретарі Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за поданням головного державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон відносно ОСОБА_1 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 18 квітня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

13 квітня 2016 року головний державний виконавець міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 звернувся в суд із поданням, в якому просив встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянину України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, м. Ужгород, вул. Кошицька, 18, до виконання зобовязань, покладених виконавчими документами, які входять до складу зведеного виконавчого провадження.

Подання мотивовано тим, що на виконанні в МВ ДВС Ужгородського МРУЮ знаходиться зведене виконавче провадження № 48329100 по примусовому виконанню виконавчого документу наказу № 16/51 від 11.01.2011 року, виданого Господарським судом Закарпатської області, виконавчого листа № 2-1931/11 від 12.07.2012 року, виданого Ужгородським міськрайонним судом, виконавчого листа № 2п-5795/10 від 06.07.2011 року, виданого Ужгородським міськрайонним судом, виконавчого листа № 2п- 5795/10 від 06.07.2011 року, виданого Ужгородським міськрайонним судом, виконавчого листа № 2а-0770/2550/11 від 30.12.2011 року, виданого Закарпатським окружним адміністративним судом, виконавчого листа № 308/1582/13-ц від 19.06.2014 року, виданого Ужгородським міськрайонним судом, наказу № 907/761/14 від 12.02.2015 року, виданого Господарським судом Закарпатської області.

01.11.2013 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

ОСОБА_1М не виконано виконавчих документів, тобто боржником не вчинено жодних дій, спрямованих на виконання рішення суду, не дивлячись на те, що державним виконавцем вжито всіх передбачених законодавством України заходів примусового виконання рішення, боржник ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього рішеннями судів.

Посилаючись на вказані обставини державний виконавець просив задовольнити подання.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 18 квітня 2016 року подання задоволено.

Встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон відносно боржника ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1; іпн: НОМЕР_1) на період існування заборгованості по виконавчих документах зведеного виконавчого провадження № 48329100.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність ухвали із-за порушення норм матеріального та процесуального права, неповного встановлення обставин справи, просила скасувати оскаржувану нею ухвалу і в задоволенні подання головного державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 відмовити.

Межі доводів апеляційної скарги законом передбачено юридичні санкції у вигляді обмеження у праві виїзду за межі України не за наявність факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання, на підтвердження чого жодних доказів виконавцями не надано. Крім того, суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що боржницею протягом останніх чотирьох років неодноразово проводилися часткові оплати по її зобовязанням перед різними стягувачами, і невиконання виконавчих документів повязані тільки із важким матеріальним станом, а не з ухиленням від їх виконання. Також вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.ст. 208-210 ЦПК України.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу.

Від МВ ДВС Ужгородського МРУЮ надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника МВ ДВС.

ОСОБА_1 в судове засідання апеляційної інстанції не зявилася. Судова колегія вважає, що на підставі ч.2 ст.305 ЦПК України може розглянути справу без її участі, так як вона належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи та її неявка не перешкоджає розглядові справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_3, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду й матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи подання головного державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1, суд виходив з того, що матеріалами справи доведено ухиляння ОСОБА_1 від виконання зобовязань, покладених судом, а відтак подання є підставним і підлягає до задоволення.

З даним висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може.

Встановлено, що на виконанні в МВ ДВС Ужгородського МРУЮ знаходиться зведене виконавче провадження № 48329100 по примусовому виконанню виконавчого документу наказу № 16/51 від 11. 01. 2011 року, виданого Господарським судом Закарпатської області, виконавчого листа № 2-1931/11 від 12.07.2012 року, виданого Ужгородським міськрайонним судом, виконавчого листа № 2п-5795/10 від 06.07. 2011 року, виданого Ужгородським міськрайонним судом, виконавчого листа № 2п- 5795/10 від 06.07.2011 року, виданого Ужгородським міськрайонним судом, виконавчого листа № 2а-0770/2550/11 від 30.12. 2011 року, виданого Закарпатським окружним адміністративним судом, виконавчого листа № 308/1582/13-ц

від 19.06.2014 року, виданого Ужгородським міськрайонним судом, наказу № 907/761/14 від 12.02.2015 року, виданого Господарським судом Закарпатської області.

01.11.2013 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

В поданні зазначено, що виконавчі документи боржником не виконані, тобто ОСОБА_1 не вчинено жодних дій, спрямованих на виконання рішеннь суду, не дивлячись на те, що державним виконавцем вжито всіх передбачених законодавством України заходів примусового виконання рішення.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

За положенням ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» визначено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов'язань.

Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», на Державну прикордонну службу відповідно до визначених законом завдань покладається запобігання та недопущення в'їзду в Україну або виїзду з України осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється в'їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України.

Вирішуючи питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до моменту виконання божником своїх зобовязань за матеріалами зведеного виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, викладені у поданні державного виконавця та надані ним матеріали свідчать про те, що боржник, дійсно має невиконані грошові зобовязання та ухиляється від їх виконання.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, в тому числі, якщо він ухиляється від виконання покладених на нього судовим рішення зобовязань до виконання цих зобовязань.

Таким чином, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання.

Матеріали справи не містять, а МВ ДВС суду не надано доказів про те, що ОСОБА_1 свідомо не виконувала належні до виконання зобовязання в повному обсязі або частково і має змогу виконати такі, але не робить цього без поважних причин.

Натомість, судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 по можливості частково вносяться кошти на погашення заборгованостей, що підтверджується наданими її представником ОСОБА_4 копіями банківських квитанцій.

Крім того, в матеріалах справи є відомості про наявність у боржниці ОСОБА_1 майна, на яке може бути звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості, а саме: приміщення кафе після реконструкції власного нежитлового приміщення з надбудовою мансардного приміщення, земельна ділянка (а.с. 28) та сідловий тягач-Е МАN F 2000 (а.с. 29).

Саме невиконання боржником зобовязань та труднощі, повязані з реалізацією майна боржника, про що вказує державний виконавець в поданні, не можуть свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішеннями судів обовязків.

Отже, відсутність доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобовязань є згідно п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду від 18 квітня 2016 року та постановлення нової ухвали про відмову в задоволенні подання головного державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон відносно боржника ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1; іпн: НОМЕР_1) на період існування заборгованості по виконавчих документах зведеного виконавчого провадження № 48329100.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 18 квітня 2016 року скасувати.

В задоволенні подання головного державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон відносно боржника ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1; іпн: НОМЕР_1) на період існування заборгованості по виконавчих документах зведеного виконавчого провадження № 48329100 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий : Судді: