АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 608/1472/15-ц Головуючий у 1-й інстанції Квятковська Л.Й.
Провадження № 22-ц/789/506/16 Доповідач - Загорський О.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2016 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Загорського О.О.

суддів - Козак І. О., Хома М. В.,

секретар судового засідання - Танцюра О.В.

з участю - представника ПАТ КБ "Приватбанк", ОСОБА_1 і його представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 02 лютого 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

28.07.2015 року ПАТ КБ "Приватбанк" (далі Банк) звернувся до суду із вказаним позовом. В обгрунтування позовних вимог вказано, що 07.08.2007 року було укладено кредитний договір №TEAWGA00000051 між банком та ОСОБА_1, який отримав кредит - 33500 доларів США на строк до 04.08.2017 року.

В забезпечення виконання зобов'язання ОСОБА_1 за договором №TEAWGA00000051 від 07.08.2007 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та поручителем ОСОБА_3 було укладено договір поруки.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 і ОСОБА_3 своїх зобов'язань за вказаними договорами, Банк просить солідарно стягнути з ОСОБА_1 і ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість - 18738,01 доларів США, що за курсом 20,81 відповідно до службового розпорядження НБУ від 21.05.2015 року складає 389937,94 грн. за кредитним договором № TEAWGA00000051 від 07.08.2007 року, а також солідарно стягнути з них понесені судові витрати по справі.

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 02.02.2016 року позов задоволено частково і стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» - 17092 долари США 55 центів заборгованості за кредитом, що еквівалентно 355695 гривень 97 копійок та 644 долари США 06 центів заборгованості по процентам за користування кредитом, що еквівалентно 13402 гривні 89 копійок за кредитним договором № TEAWGA00000051 від 07. 08. 2007 року.

В решті позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ "Приватбанк" просить змінити рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог і задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вказано, що суд зробив помилковий висновок про пропуск банком шестимісячного строку пред'явлення вимоги до поручителя, оскільки згідно умов договору поруки, порука припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту. Зазначив, що відсутні підстави вважати, що банк укладаючи додаткову угоду з ОСОБА_1, якою суттєво змінювались умови кредитного договору, не повідомив поручителя ОСОБА_4, оскільки власноручний підпис поручителя в договорі поруки від 15.04.2013 року свідчить про його згоду з умовами кредитного договору і додаткової угоди від 15.04.2013 року до нього.

В судовому засіданні представник апелянта, апеляційну скаргу підтримав і навів доводи аналогічні викладеним в скарзі.

ОСОБА_1 і його представник апеляційну скаргу заперечили і вказали, що ОСОБА_1 тривалий час хворів, що потребувало на лікування значних коштів і йому була надана інвалідність третьої групи. Вказане призвело до неналежного виконання ОСОБА_1 кредитного договору.

ОСОБА_3, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що 07.08.2007 року між Банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №TEAWGA00000051. Банк зобов'язувався надати кредитні кошти на строк з 07.08.2007 року по 04.08.2017 року включно у вигляді поновлювальної кредитної лінії у розмірі 33500, 00 доларів США із сплатою за кредит 0,92 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Періодом сплати вважається період з 07 по 13 число кожного місяця (а.с. 13-15).

15.04.2013 року між Банком та ОСОБА_1 була укладена Додаткова угода до кредитного договору №TEAWGA00000051 від 07.08.2007 року, відповідно до якої сторони дійшли згоди щодо внесення змін до вказаного кредитного договору, а саме суму заборгованості, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту дати підписання цієї Додаткової угоди зменшити на 6,88 доларів США, а саме: відсотки у розмірі 0,00 доларів США, комісія у розмірі 427,48 доларів США, пеня - 6,88 доларів США (а.с. 16-18).

15.04.2013 року між Банком та ОСОБА_3 укладений договір поруки, за яким поручитель ОСОБА_3 відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань за кредитним договором №TEAWGA00000051 від 07.08.2007 року та Додаткової угоди 1 до договору в тому ж розмірі, що і боржник (а.с. 19).

Задовольняючи частково позов про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з неналежного виконання боржником зобов'язання і пропуску банком шестимісячного строку пред'явлення вимоги до поручителя.

Однак з таким висновком суду колегія апеляційного суду погоджується не повністю.

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положеннями ст. 553 Цивільного кодексу України передбачається, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 Цивільного кодексу України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Висновок суду першої інстанції, що порука є припиненою суперечить доказам наявним в матеріалах справи.

Судом першої інстанції не враховано, що в Договорі поруки від 15.04.2013 року вказано, що порука припиняється після закінчення 5 (п'яти) років з дня настання терміну повернення кредиту (а.с. 19).

Згідно умов Договору та умов додаткової угоди до Договору строк повернення кредиту визначений по 30.04.2023 року.

В постанові Верховного Суду України від 17.09.2014 року №6-170цс13 вказано, що непред'явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов'язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов'язанням.

Враховуючи вказане, що строк виконання Договору не наступив, що порука відповідно до умов договору поруки не припинена і її строк встановлено у 5 (п'ять) років з дня настання терміну повернення кредиту, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову стягнення заборгованості з поручителя.

Висновок суду, що банк не повідомляв поручителя про умови додаткової угоди до Договору не грунтується на матеріалах справи.

Як додаткова угода так і договір поруки укладені в один день - 15.04.2013 року (а.с. 16-19).

В п.16 договору поруки вказано, що предметом договору поруки є зобов'язання за кредитним договором і Додаткової угоди 1 до даного кредитного договору.

ОСОБА_3 своїм підписом ствердив не тільки те, що він ознайомлений з умовами договору поруки, а і те, що він отримав оригінал договору поруки (а.с. 19).

Суд першої інстанції відмовляючи в стягненні пені і штрафів вказував, що штраф і пеня накладені за одне і теж порушення, однак мотивувальна частина не містить аналізу на підставі якого, суд першої інстанції дійшов такого висновку. Суд першої інстанції обмежився тільки посиланням на норми ЦК України без мотивування свого висновку.

Залишив поза увагою суд першої інстанції і те, що умовою нарахування штрафу є звернення Банку до суду у зв'язку з порушенням боржником умов договору (п. 5.4. договору а.с. 15), що, у порівнянні з підставами стягнення пені, не є подвійною відповідальністю за одне і теж порушення.

Відмовляючи в задоволенні стягнення штрафних санкцій, суд першої інстанції вказував про врахування матеріального становища відповідача та стану його здоров'я.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком, оскільки :

матеріали справи не містять доказів фінансового характеру, які відображають матеріальний стан відповідача;

в рішенні суду відсутня мотивація, що саме враховане при встановленні матеріального стану відповідача, оскільки докази про його фінансове становище в справі відсутні.

Критично оцінюються колегією суддів вплив хвороби на виконання боргових зобов'язань, оскільки свідоцтво про хворобу №393 від 16.12.2014 року, та медичні довідки про встановлення інвалідності (а.с. 43) датовані 2014 роком і не відображають реального стану здоров'я відповідача та не свідчать про повну втрату працездатності. Відсутній причинно-наслідковий зв'язок між хворобою ОСОБА_1 і утворенням заборгованості за договором від 07.08.2007 року станом на 21.05.2015 року.

За відсутності доказів фінансового характеру не можливо встановити, як саме хвороба ОСОБА_1 вплинула на його матеріальний стан і в тому числі платоспроможність.

Критично оцінюються і довідки про навчання дітей боржника ОСОБА_1 у вищих навчальних закладах, оскільки факт навчання дітей у вищих навчальних закладах не є підставою для зменшення розміру заборгованості за кредитним договором (а.с. 41-42).

Враховуючи вказане, докази наявні в матеріалах справи, що суд першої інстанції на вищевказані обставини уваги не звернув, а тому дійшов необгрунтованого висновку про відмову в стягненні пені і штрафів.

Оскільки відповідачами не представлено свого розрахунку заборгованості, розрахунок Банку не спростовано, то при визначенні розміру стягнень колегія суддів виходить з матеріалів справи та з розрахунку представленого Банком і до стягнення з відповідачів на користь банку підлягають:

заборгованість за кредитним договором №TEAWGA00000051 від 07.08.2007 року :

17092, 55 доларів США - заборгованості за кредитом

644,06 доларів США - заборгованості по процентам за користування кредитом

71,99 доларів США - заборгованості по комісії за користування кредитом

25,68 доларів США - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором

250 грн. - штраф (фіксована частина)

891,71 доларів США штраф (процентна складова)

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Позивачем сплачено 3654 грн за подання позову, 4019,80 грн - за подання апеляційної скарги, 403 грн - за розміщення оголошення в засобах масової інформації.

Враховуючи вимоги ст.88 ЦПК України, та те, що позов задовольняється частково то до стягнення з відповідачів на користь позивача підлягає - 7673,8 грн. понесених судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України саме апелянт повинен довести належними доказами обставини, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, що ним зроблено не було.

У відповідності до ч.1 ст.308 Цивільного процесуального кодексу України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Враховуючи вище вказане, колегія суддів приходить до переконання про скасування рішення суду і ухвалення нового -

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" задовольнити частково.

Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 02 лютого 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення яким стягнути солідарно з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого: АДРЕСА_1, ІПН: НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_3, виданий Чортківським РВ УМВС України в Тернопільській області 17.02.2005 року та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого: АДРЕСА_2, ІПН: НОМЕР_2, паспорт серії НОМЕР_4 виданий Чортківським РВ УМВС України в Тернопільській області 20.01.2006 року, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором №TEAWGA00000051 від 07.08.2007 року :

17092, 55 доларів США - заборгованості за кредитом

644,06 доларів США - заборгованості по процентам за користування кредитом

71,99 доларів США - заборгованості по комісії за користування кредитом

25,68 доларів США - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором

250 грн. - штраф (фіксована частина)

891,71 доларів США штраф (процентна складова)

7673,8 грн судових витрат.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді