Справа № 462/6873/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2016 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: Бориславського Ю.Л.,

за участю секретаря: Каралюс Т.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу по оплаті за надання житлово-комунальних послуг та зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_6, за участю третіх осіб - ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди, суд

в с т а н о в и в:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду із позовом, в якому, з урахуванням поданих уточнень, просять стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 8 531,27 грн. понесених витрат на оплату житлово-комунальних послуг, наданих ВАТ «Львівобленерго», ПАТ «Львівгаз», ЛМКП «Львівводоканал» по квартирі АДРЕСА_1, а саме 5/9 її частки. Свої позовні вимоги обґрунтували тим, що позивачам належить на праві власності 4/9 частки квартири АДРЕСА_1, а відповідачам - 5/9 частки даної квартири. Проте, відповідачі відмовляються нести витрати по оплаті житлово-комунальних послуг. У зв'язку з наведеним позивачі змушені були здійснювати усі платежі самостійно. Так, за надання житлово-комунальних послуг, позивачами було сплачено у 2012 році - 4 996,32 грн., у 2013 році - 5 034,88 грн., у 2014 році - 5 325,08 грн., а всього - 15 356,28 грн. Враховуючи, що відповідачі є співвласниками 5/9 частки вказаної квартири, позивачі просять стягнути з останніх 8 531,27 грн. понесених витрат за житлово-комунальні послуги, надані ВАТ «Львівобленерго», ПАТ «Львівгаз», ЛМКП «Львівводоканал».

ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічною позовною заявою, в якій з врахуванням поданих уточнень, просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь завдану матеріальну шкоду в розмірі 4 534 грн., стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн. Свої зустрічні позовні вимоги обґрунтовує тим, що з квітня 2015 р. ОСОБА_2, здійснюючи самовільне будівництво, систематично поливав водою добудовану підлогу на другому поверсі, що привело до залиття частини квартири на першому поверсі, яка належить ОСОБА_3, та спричинило матеріальну шкоду, відтак просить зустрічні позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та представник позивачів - ОСОБА_7, який діє на підставі договорів про надання правової допомоги /а.с.100, 107/ уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. Проти зустрічної позовної заяви заперечили, покликаючись на письмові заперечення, долучені до матеріалів справи.

Відповідач ОСОБА_3, в судовому засіданні позовні вимоги заперечила частково, покликаючись на письмові заперечення, долучені до матеріалів справи. Уточнені зустрічні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Додатково пояснила, що частково визнає первісні позовні вимоги, а саме на суму - 3 864,42 грн., виходячи з того, що в квартирі АДРЕСА_1 фактично проживає троє осіб, а саме вона та позивачі, а тому і плата за житлово-комунальні послуги має бути стягнена з трьох осіб. Крім цього, вказала, що первісним позовом позивачі просять стягувати кошти за житлово-комунальні послуги з 2012 року, проте із позовом звернулися лише у вересні 2015 року, а тому просить застосувати строк позовної давності.

Представник ОСОБА_5 - ОСОБА_8, який діє на підставі довіреності /а.с.102/ у суді первісний позов заперечив та пояснив, що його довірителька дійсно є співвласницею квартири АДРЕСА_1, проте у ній не проживає і не зареєстрована, комунальні послуги, які сплати позивачі їх не отримувала і не планувала отримати, а тому витрати, які понесли позивачі не є витратами на майно, а є витратами на задоволення потреб осіб, які проживали у квартирі. Просить у первісному позові відмовити, а у зустрічному позові покладається на рішення суду.

Суд, ухвалив проводити розгляд справи за відсутності відповідача ОСОБА_4, яка в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяви, в якій просить розглядати справу у її відсутності, що відповідає вимогам ст.158 ЦПК України /а.с.124/.

Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, вивчивши та з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.3 ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області встановлено, що позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є співвласниками 4/9 частки квартири АДРЕСА_1, відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 - 5/9 частки вказаної квартири /а.с.90/

Згідно п.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором чи законом.

Статтею 322 ЦК України, встановлено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить якщо інше не встановлено договором або законом, при цьому відносини між самими співвласниками щодо володіння та користування зазначеним майном регулюються ст.369 ЦК України. Місце проживання власника на зміст права власності не впливає.

Відповідно до вимог ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів /обов'язкових платежів/, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

З наведених норм вбачається, що в разі доведеності одним із співвласників понесення ним витрат на управління, утримання та збереження спільного майна, участь у чому /управлінні, утриманні, збереженні/ пропорційно своїй частці зобов'язаний приймати інший співвласник, який ухиляється від свого обов'язку, особа, яка зазнала витрат, має право на їх відшкодування у передбаченому законом порядку. Зокрема, такими способами захисту права є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди /п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України/.

Відповідно до вимог ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги /водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги/ береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Статтею 162 ЖК України передбачено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку /квартирі/, що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Відповідно до ст.179 ЖК України, користування будинками /квартирами/ державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Оскільки, Правила користування приміщеннями житлових будинків, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, п.18 зобов'язують наймача, власника й орендаря житлового приміщення оплачувати житлово-комунальні послуги, враховуючи положення ст.541 ЦК України, зобов'язання з оплати комунальних послуг мають солідарний характер.

Відповідно до ч.1 ст.544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу /регрес/ до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Положення ст.151, 156, 162 Житлового кодексу, ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» покладають на співвласників /користувачів/ житла обов'язок щомісяця вносити плату за житлово-комунальні послуги /теплопостачання, газ, водопостачання, каналізація тощо/ та витрати на утримання будинку /житла/ та прибудинкової території пропорційно до займаної площі.

З розрахунку позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_1 вбачається, що всього ними було понесено витрат по оплаті житлово-комунальних послуг у розмірі 15 356,28 грн., з яких: у 2012 році - 4 996,32 грн., у 2013 році - 5 034,88 грн., у 2014 році - 5 325,08 грн.

Разом з тим, у відповідності до вимог ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Враховуючи зазначене, а також те, що ОСОБА_3 заявила про застосування строку позовної давності, суд приходить до висновку, що позивачі звернулися до суду із позовом з пропуском строку позовної давності, а саме 15.09.2015 року, не надали суду доказів поважності причин пропуску строку позовної давності та не просять такий поновити, а тому в задоволенні позову в частині стягнення понесених витрат по оплаті житлово-комунальних послуг в період з 01.01.2012 р. по 14.09.2012 р. слід відмовити у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Крім цього, суд не приймає до уваги вказані у розрахунку позивачами ОСОБА_2, ОСОБА_1 розміри понесених ними витрат по оплаті житлово-комунальних послуг у 2013 та 2014 роках, оскільки до матеріалів справи долучено копії квитанцій, що дублюються, а саме квитанції за період з вересня по грудень 2012 року містяться у двох екземплярах на аркушах справи 60 - 63 та 72 - 75, квитанції з січня по грудень 2013 року містяться у двох екземплярах на аркушах справи 30 - 40, 64 та 42 - 51, 76, за період з січня по грудень 2014 року - на аркушах справи 6 - 16, 41 та 18 - 28, 52. Також, суд не враховує і долучені до матеріалів справи квитанції по оплаті житлово-комунальних послуг у 2015 році, оскільки позивачами позовна вимога про стягнення коштів сплачених за житлово-комунальні послуги у 2015 р. не заявлялась, виходячи з розрахунку, що міститься в уточненій позовній заяві /а.с.89/

Як вбачається з долучених до матеріалів справи позивачами ОСОБА_2, ОСОБА_1 копій квитанцій про здійснення оплати житлово-комунальних послуг за адресою АДРЕСА_1, наданих ПАТ «Львівобленерго», ПАТ «Львівгаз», ЛМКП «Львівводоканал», в період з 15 вересня 2012 р. по грудень 2014 року /а.с.60 - 63, 30 - 40, 64, 6 - 16, 41 /, понесені ними витрати склали 11 214,94 грн.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідачів щодо солідарного обов'язку оплати житлово-комунальних послуг в зв'язку з тим, що у спірній квартирі в період з 2012 по 2014 роки фактично не проживали ОСОБА_5 та ОСОБА_4, а тому не користувались наданими послугами, оскільки законодавством України визначено, що власник зобов'язаний нести витрати щодо управління, утримання, збереження свого майна, місце проживання власника на зміст права власності не впливає. Крім цього, відповідачі не надали суду доказів, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в період з 2012 по 2014 роки звертались у відповідні установи про припинення надання житлово-комунальних послуг, здійснення перерахунку витрат по оплаті таких відповідно до кількості осіб, що фактично проживають та користуються житлово-комунальними послугами, що свідчить про те, що на даний час у відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_4, як співвласників квартири, є зобов'язання по оплаті житлово-комунальних послуг.

Відтак, оскільки, як встановлено судом та цього не заперечували сторони, зазначені витрати понесені лише позивачами ОСОБА_2, ОСОБА_1, а також зважаючи на те, що відповідачі як співвласники 5/9 частки квартири АДРЕСА_1 також зобов'язані брати участь в оплаті наданих житлово-комунальних послуг, суд приходить до переконання, що з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 слід стягнути солідарно 5/9 частини сплачених коштів по оплаті житлово-комунальних послуг, що становить 6 230,52 грн. /11 214,94 : 9 х 5/

Щодо зустрічної позовної заяви, суд виходив з наступного.

Нормами ч.1 ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Роз'ясненнями, наданими в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» визначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Відтак, для покладення відповідальності на заподіювача майнової шкоди необхідна сукупність таких обов'язкових умов, як наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою та вина в заподіянні шкоди.

Як вбачається із зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 в обґрунтування своєї вимоги про відшкодування матеріальної шкоди внаслідок залиття, посилається на долучені до матеріалів справи акт ЛКП «Сигнівка» від 31.08.2015 р. та лист голови Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 02.09.2015 р. № 32-1894.

Проте, із змісту вказаних документів вбачається лише те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1, які проживають на ІІ поверсі квартири АДРЕСА_1 самочинно розпочали реконструкцію квартири з влаштуванням сходової клітки, а на І поверсі вказаної квартири виявлено часткове залиття стін і стель веранди, кладовки, кухні, житлової кімнати та коридору /а.с.147, 159/, що не доводить причинно-наслідкового зв'язку між вказаними фактами.

Згідно п.1.6. поданого ОСОБА_3 Звіту про оцінку відшкодування збитків при залитті квартири за адресою: АДРЕСА_1, визначено обмеження та застереження, згідно яких, оцінювач не встановлює причини пошкодження, а констатує факт пошкодження конструктивних елементів квартири.

Крім цього, з долученого до матеріалів справи копії Заключення про технічний стан конструкцій квартири № АДРЕСА_1 з видачею висновків про можливість реалізації проектних пропозицій від 2009 р., вбачається, що при інженерному обстеженні виявлено тріщини примикання стіни прибудови пов'язані з нерівномірними просіданнями фундаментів від неорганізованого водостоку та рекомендовано виконати роботи по нормалізації роботи системи водовідведення. На боковому фасаді примикання прибудови з основним об'ємом споруди спостерігаються вертикальні тріщини товщиною 8-10 мм, які з'явилися в зв'язку з нерівномірним просіданням фундаментів, від неорганізованого водостоку та відсутності відмостки. Спостерігається фрагментами вивірення тиньку /цоколь/, а також сліди замокання внутрішньої поверхні стін в зв'язку з відсутністю організованого водостоку з даху.

Відтак, з долучених до матеріалів справи документів не вбачається істинної причини залиття квартири, недолучено доказів про виконання рекомендацій, вказаних у Заключеннях про технічний стан конструкцій квартири № АДРЕСА_1 з видачею висновків про можливість реалізації проектних пропозицій від 2009р. щодо нормалізації роботи системи водовідведення. Суд не може взяти до уваги покликання ОСОБА_3 про те, що в судових засіданнях ОСОБА_2 не заперечив, що здійснював полив підлоги на другому поверсі квартири, як на причину залиття, оскільки судом не встановлено, а відповідачами недоведено, що саме полив підлоги спричинив пошкодження в частині квартири належній ОСОБА_3

Також суд враховує, що в жодному долученому до матеріалів справи документі, на які посилається ОСОБА_3 як на підставу своїх зустрічних позовних вимог, не вказано періоду часу, коли могли утворитися вказані нею пошкодження в квартирі.

Враховуючи наведене, суд критично оцінює зустрічну позовну вимогу ОСОБА_3 щодо стягнення завданої майнової шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, оскільки нею не надано жодних належних доказів наявності причинно-наслідкового зв'язку між виною ОСОБА_2 та пошкодженнями у квартирі, на які посилається ОСОБА_3 у зустрічній позовній заяві, зокрема, недоведено, що саме внаслідок самочинного будівництва ОСОБА_2, а також того, що внаслідок поливання водою добудованої підлоги з квітня 2015 року, на другому поверсі, відбулося залиття її квартири.

Як вбачається із змісту ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 є недоведеними, а відтак, не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.10, 60, 79, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.256, 257, 267, 322, 360, 369, 541, 544, 1166 ЦК України, ст.67, 162, 179 ЖК України, ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», суд

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_2, ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_1 6 230 /шість тисяч двісті тридцять/ грн. 52 коп. витрат по оплаті житлово-комунальних послуг сплачених в період з 15 вересня 2012 року по грудень 2014 року, наданих за адресою АДРЕСА_1.

У решті позовних вимог відмовити.

У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Ю.Л. Бориславський