АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/2333/16 Головуючий І інстанції -
Категорія: житловіі Доповідач -Міненкова Н.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі :

головуючого- Міненкової Н.О.

суддів - Кругової С.С.

Зазулинської Т.П.

за участю секретаря - Прологаєвої А.Д., Михайлюка А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2016 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа - Московський РВ в м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області про визнання таким, що втратив право користування житловою площею,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2016 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання таким що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 ОСОБА_5.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення скасувати. Вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив в задоволенні позову та не дав належної оцінки наданим доказам, а саме рішенню Московського районного суду м. Харкова від 23 липня 2009 року, з якого вбачається, що при розгляді позовної заяви про розірвання шлюбу було встановлено, що сторони припинили шлюбні стосунки в травні 2008 року та зазначено, що подружжя проживає окремо. Не враховані також і інші докази. Вважає, що фактично право позивачки залишилося не захищеним, так як вона є власником спірної квартири і протягом багатьох років вимушена сплачувати комунальні послуги за відсутнього колишнього чоловіка.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши представника позивачки, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що звертаючись у суд позивачка просила із застосуванням ст. 405 ЦК і ст. ст. 71,72 ЖК визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Між тим, позивачкою позовні вимоги не доведені, так як не надані достовірні докази не проживання відповідача більше одного року в спірній квартирі та відсутні дані про його місцезнаходження.

Між тим, саме на ці обставини посилалась позивачка, пред'являючи позовні вимоги.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно частини другої зазначеної статті член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_1 була придбана в рівних частках ОСОБА_5 і ОСОБА_3 05 червня 1999 року (а.с.4).

ОСОБА_5 20 листопада 2008 року подарував свою частку у спірній квартирі ОСОБА_3 на підставі договору дарування. Право власності зареєстроване за ОСОБА_3 за р/ № 1406 від 12.11.2008 року (а.с.8,9). У зв'язку з чим з 12.11. 2008 року власником усієї квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 (а.с.10).

Згідно з рішенням Московського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2009 року, яким шлюб між ОСОБА_3 і ОСОБА_5 було розірвано сторони на час вирішення справи в суді проживали окремо, а відповідно до рішення Московського районного суду м. Харкова від 23.07.2009 року подружжя припинили шлюбні відносини в травні 2008 року, а з жовтня проживають за різними адресами, що підтверджується позовною заявою ОСОБА_5 до суду про розірвання шлюбу, в якій він зазначав, що в травні 2008 року він фактично припинив з ОСОБА_3 шлюбні стосунки і перестав вести спільне господарство та проживав в квартирі до жовтня 2008 року. (а.с.13).

Відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншим справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до відомостей довідково-адресного бюро ОСОБА_5 зареєстрований в АДРЕСА_1 (а.с.21).

У зв'язку з тим, що за даною адресою відповідач не проживає, як в суд першої інстанції так і в суд апеляційної інстанції відповідач викликався згідно з ч.9 ст. 74 ЦПК України через оголошення в пресі. Обов'язок осіб, які беруть участь у справі, повідомляти суд про зміну свого місця проживання та причини неявки в судове засідання передбачений ст. 77 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з постановленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст.. 303,304,307,309,313,317,319 ЦПК України судова колегія,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі її представника ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2016 скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили після його проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Н.О. Міненкова

Судді - Т.П. Зазулинська

С.С. Кругова