Справа № 303/2665/16-ц
ряд. стат. звіту - 45.
РІШЕННЯ

Іменем України

/заочне/

19 травня 2016 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі: головуючого - судді Пак М.М.

секретар судового засідання Тромпак В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мукачево цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: виконавчий комітет Мукачівської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання ,-

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд в інтересах ОСОБА_2 з позовною заявою до ОСОБА_3, третя особа: виконавчий комітет Мукачівської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання.

Позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_2 являється власником квартири АДРЕСА_1, яку він придбав 19 січня 2009 року у ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що стверджується Договором купівлі-продажу від 19 січня 2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Васко М.І.. Так, після проведення капітального ремонту у вищевказаній квартирі ОСОБА_2 вирішив поселити в ній свою маму - ОСОБА_7 і під час її реєстрації, він дізнався що за даною адресою з 23 квітня 1979 року, зареєстрована ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка у свою чергу зі слів сусідів, у 2000 році виїхала проживати до свого син ОСОБА_8. Факт реєстрації ОСОБА_3 за вищевказаною адресою створює власнику житла певні труднощі вільно володіти та розпоряджатися своїм майном. Тому на підставі вищенаведеного, ОСОБА_1 звертається до суду та просить визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою за АДРЕСА_1 та примусово зняти її з реєстраційного обліку.

Позивач - ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задоволити.

Відповідач - ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином про час і місце розгляду справи, судовою повісткою в порядку статті 74 Цивільно - процесуального кодексу України, причину неявки суд не повідомила. Суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 169 Цивільно - процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 224 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно копії Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Васко М.І., та зареєстрованого в реєстрі №332, ОСОБА_4, ОСОБА_5 продали, а ОСОБА_9 купив квартиру яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6), на підставі якого 23 січня 2003 року, ОСОБА_9 зареєстрував своє право приватної

-2-

власності на вищевказану квартиру у Комунальному підприємстві "Мукачівське міське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки", про що свідчить копія Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.7), та стверджується копією Витягу з Державного реєстру правочинів, копією Технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 та Довідкою директора Мукачівського міжрегіонального бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки за № 3136 виданої 15 жовтня 2015 року (а.с.8,9-10,11).

Згідно пояснень ОСОБА_10, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2, ОСОБА_11, яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 та ОСОБА_12, який проживає за адресою: АДРЕСА_4, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, за адресою: АДРЕСА_5, не проживає з 2014 року (а.с.14,15,16).

Конституція України у статті 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено в частині 3 статті 13 Конституції України, власність зобов'язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Тому право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону.

Так, статтями 317, 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно частини 1 статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Права власника житлового будинку, квартири визначені статті 383 Цивільного кодексу України та статті 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

В пункті 1 статті 8 Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод,гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Так, Пленум Верховного Суду України у постанові "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12 квітня 1985 року № 2підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 на підставі Договору купівлі-продажу від 19 січня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Васко М.І., є власником квартири АДРЕСА_1. Крім нього, в даній квартирі, також зареєстрована ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, але за вищевказаною адресою не проживає, що позивачем доведено, а відповідачем не спростовано.

З урахуванням наведеного, всебічного, об'єктивного та безпосереднього дослідження доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - підлягають до задоволення.

Розглядаючи позовну вимогу про зняття з реєстраційного обліку відповідача, суд приходить до наступного висновку.

Згідно статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового

-3-

рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою в день звернення особи із заявою в органи реєстрації. З урахуванням вказаної норми Закону, у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 про зняття відповідача ОСОБА_3 з реєстраційного обліку - необхідно відмовити, оскільки така вимога, на думку суду, окремого вирішення у даному випадку не потребує, так як задоволення попередньої - є достатньою підставою для зняття відповідача з реєстрації за адресою АДРЕСА_1, що передбачено ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".

Згідно статті 88 Цивільно - процесуального кодексу Українистороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 169 ч.4, 209, 213, 214, 215, 218, 223, 224-226 ЦПК України, ст.ст.317, 319, 321, 383 ЦК України, ст.150 ЖК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання - задоволити частково.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщення - квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 - 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 копійок сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення, через суд першої інстанції, який виніс оскаржуване судове рішення.

Головуючий М.М.Пак