Справа № 361/6799/14-ц Головуючий у І інстанції Пухна О.М.
Провадження № 22-ц/780/2240/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 1 21.04.2016
УХВАЛА

Іменем України

21 квітня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Лащенка В.Д., Сушко Л.П.,

при секретарі: Волинець Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Рожнівської сільської ради Броварського районуКиївської області, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування рішення , скасування державного акту про право власності на землю, визнання недійсним договорів купівлі - продажу, скасування державної реєстрації ,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2014 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що їй на праві власності належить нерухоме майно, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Рожни, вул. Хутірська, буд. 15. та складається з житвого будинку літ. А1 (1946 р. побудови), сараю літ. Б (1970 р. побудови), прибудови літ. В (1970 р. побудови), гаража літ. Г (1975 р. побудови), вбиральні літ. Д (1970 р. побудови), погребу літ. Е, колодязю літ. К, огорожі літ. N(1-2). 04.10.1996 р. Рішенням Рожнівської сільської ради ОСОБА_3. передано у власність земельну ділянку площею 0,27 га, в тому числі 0,25 для обслуговування житлового будинку за адресою: Київська область, Броварський район, с. Рожни, що межує із домоволодінням позивача. На підставі вказаного рішення 09.04.2001 року їй видано Державний акт про право приватної власності на землю, бланк серія КВ б/н, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 5185. Сільська рада приймаючи рішення від 04.10.1996 року № 15 «Про передачу земельних ділянок громадян у приватну власність», прийняла рішення про передачу ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,27 га. Разом з тим державний акт було видано на більшу площу земельної ділянки, а саме, 0,283 га (для обслуговування жилого будинку 0,25 га, та ведення особистого підсобного господарства 0,033 га). При розробленні технічної документації до державного акта на право приватної власності на землю, розмір земельної ділянки було необгрунтовано збільшено на 0,013 га. Під час виготовлення землевпорядної документації на земельну ділянку ОСОБА_3 в подальшому було допущено ще одну помилку, а саме: межа ділянки проходить по одному з обєктів нерухомості позивача сараю літ. Б. Це підтверджується топографічною зйомкою земельної ділянки в с. Рожни Броварського району по вул. Хутірській, 15. Прийнятті сільською радою рішення про надання у власність ОСОБА_3 земельної ділянки з порушенням чинного законодавства та порушують іі права.

Просила визнати незаконним та скасувати рішення Рожнівської сільської ради Броварського району Київської області № 15 від 04 жовтня 1996 року в частині передачі у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,27 га, скасувати державний акт про право приватної власності серія КВ б/н зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 5185 від 09 квітня 2001 року. Також просила визнати недійсним договір купівлі продажу земельної ділянки від 27.08.2012 року укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2016 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою в якій просить рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. Зазначає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про сплив строку позовної давності звернення до суду оскільки про порушення своїх прав ОСОБА_2 стало відомо 16 травня 2014 року. Зазначає, що акт погодження меж сусідньої земельної ділянки вона не підписувала та не могла знати, що технічна документація із землеустрою щодо виготовлення обмінного файлу для введення в базу даних і присвоєння кадастрового номера на земельну ділянку ОСОБА_3, розроблена з порушенням ст.ст. 25,55 ЗУ «Про землеустрій». Також зазначає, що договір купівлі продажу земельної ділянки укладено в порушення вимог ч.4. ст. 377 ЦК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав:

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, що були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 листопада 1993 року належить житловий будинок №15 по вул. Хутірська в с. Рожни Броварського району Київської області, позначеного на плані «А-1» та інших господарськиї споруд: сарай цегляний - «Б», прибудова цегляна «В», гараж «Г», вбиральня «Д», погріб «Е», колодязь «К», огорожа.

Рішенням виконавчого комітету Рожнівської сільської ради Броварського району Київської області від 26 грудня 2003 року ОСОБА_2 було передано безкоштовно у власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,1868 га за адресою: с. Рожни вул. Хутірська, 15 Броварського району Київської області, на якій розташований вищевказаний будинок. На підставі вказаного рішення Броварським науково виробничим землевпорядно-архітектурним бюро у грудні 2003 року було розроблено технічну документацію для виготовлення державного акта на право власності на земельну ділянку, на підставі якої 22 березня 2004 року ОСОБА_6 видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1868 га для обслуговування житлового будинку серії КВ № 047245 кадастровий номер :01:011:0005. З опису меж у даному державному акті вбачається, що дана земельна ділянка від точки «Б» до точки «В» є суміжною з земельною ділянкою ОСОБА_7

04 жовтня 1996 року рішенням Рожнівської сільської ради девятої сесії 22 скликання № 15 ОСОБА_3 передано у власність земельну ділянку площею 0,27 га, за адресою: Київська область, Броварський район, с. Рожни. На підставі вказаного рішення 09.04.2001 року ОСОБА_3 видано державний акт про право приватної власності на землю, серія КВ б/н, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 5185, за яким їй передано у власність 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,33 га для ведення особистого підсобного господарства.

Згідно технічної документації із землеустрою щодо виготовлення обмінного файлу для введення у базу даних і присвоєння кадастрового номера на земельну ділянку ОСОБА_3, виготовлена ТОВ «Український земельний кадастр» у 2010 році на підставі Державного акта на право приватної власності на землю, серія КВ б/н, яка містить експлікацію земель та абрис земельної ділянки, де зазначено в описі меж від точки «Б» до точки «В» землевласник ОСОБА_2 (а.с.189- 192 том 1). Також у вказаній технічній документації міститься заява ОСОБА_3 про те, що вона не заперечує, що при геодезичних роботах площа земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства зменшилася з 0,033 до 0,0255 га. і виготовлено було відповідний абрис.

07 серпня 2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі продажу земельної ділянки 0,2500 га, кадастровий номер :01:011:0053, на якій розташований житловий будинок №13 по вул. Хутірська в с. Рожни Броварського району Київської області та 0,0255 га.

Відмовляючи в задоволені позову в частині визнання державного акту на право приватної власності на землю суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що позивачка ОСОБА_2 пропустила строк позовної дасності звернення до суду.

З вказаним висновком погоджується і колегія суддів виходячи з наступних підстав:

Відповідно до ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин здійснюється виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Згідно положень ст.12 ЗК України, розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу на території сіл, селищ, міст належить до повноважень сільських, селищних, міських рад.

Частина 6 ст. 118 ЗК України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

За змістом абзацу першого ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст. 253 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Порушень норм чинного законодавства Рожнівською сільською радою Броварського району Київської області при прийнятті рішення від 04 жовтня 1996 року у частині передачі у власність ОСОБА_3 земельної ділянки не виявлено. Сільська рада діяла у межах своїх повноважень та у спосіб, визначений законом.

Порядок користування земельними ділянками склався давно, фактично з часу отримання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 державних актів на право власності на земельні ділянки, жодних суперечок між ОСОБА_2 та колишнім власником земельної ділянки ОСОБА_8 та новим власником ОСОБА_4 не виникало. Межі сторонами самовільно не переносилися.

У травні 2014 року було складено акт обстеження земельної ділянки ОСОБА_2, у якому зазначено, що при обстеженні та геодезичному обмірі земельної ділянки площею 0,1868 га. з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що є у власності ОСОБА_2, було виявлено, що фактична межа земельної ділянки, якою користується ОСОБА_2 не відповідає державному акту, а саме частина її земельної ділянки на якій розташовано сарай, перебуває у власності ОСОБА_4 Також в акті зазначено, що державні акти на право власності на землю ОСОБА_2 та ОСОБА_4 виготовлені не вірно, а саме допущено помилку при визначенні координат та конфігурації суміжних земельних ділянок.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що про існування державного акта, виданого на імя ОСОБА_3 09 квітня 2001 року із площею земельних ділянок, їх місцезнаходженням, координатами та межами позивач ОСОБА_2 знала або могла дізнатися з 2001 року або ж з 2003 року, тобто з часу, коли виготовлялася технічна документація щодо видачі державного акту на право власності на земельну ділянку як ОСОБА_3, так і особисто ОСОБА_2 та з часу погодження та встановлення меж на місцевості.

Разом з тим з відповідним позовом за захистом своїх прав ОСОБА_2 звернулася лише у 2014 році і до власника ОСОБА_4, яка придбала земельну ділянку із уже встановленою технічною документацією площею та встановленими і погодженими межами на місцевості попереднім власником.

Посилання апелянта , на те, що про порушення її права відповідачем їй стало відомо лише 16 травня 2014 року не заслуговують на увагу виходячи з наступного:

При виготовленні технічної документації 08 жовтня 2003 року складався акт встановлення на місцевості та погодження зовнішньої межі земельної ділянки у якому зазначено, що він складений у присутності землевласника ОСОБА_2, було проведено встановлення на місцевості та погодження меж земельної ділянки ОСОБА_2 Зазначено, що межі на місцевості проходять згідно з абрисом який є невідємною частиною акту, ніяких претензій при встановленні зовнішньої межі не заявлено, межі погоджені і не виникає спірних питань. Зазначений акт погоджено із сусідами, в тому числі і з ОСОБА_7

Відмовляючи в задоволені позову в частині визнання недійсним договору купівлі продажу земельної ділянки від 07 серпня 2012 року укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 суд прийшов до правильного висновку, що позивачка відповідно до вимог ст. 215 ЦК України не надала належних та допустимих доказів недійності правочину.

Посилання апелянта, не те що договір купівлі продажу було укладено з порушенням вимог ч.4. ст. 377 ЦК України не заслуговують на увагу виходячи з наступного.

У відповідності зі ст. 60 ЦПК України кожна особа зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Матеріали справи не містять доказів недійсності правочину від 07 серпня 2012 року , колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо відмови у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу з підстав, передбачених ст. 215 ЦК України.

Договір купівлі продажу укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у письмовій формі, посвідчений нотаріально та зміст договору відповідає всім істотним умовам договору, не суперечить діючим нормативно-правовим актам, при цьому не встановлено факту порушення в зв"язку з його укладенням прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Інших доводів незаконності рішення апеляційна скарга не містить.

Висновки суду першої інстанції викладені в рішенні відповідають вимогам закону та обставинам справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, повно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази та ухвалив обґрунтоване рішення з вірним застосуванням норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: