Провадження №2/485/201/16
04 травня 2016 року Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді - Квєтка І.А.,
секретаря - Шеремет Ю.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Снігурівка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В судове засідання належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник позивача не з'явився, суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує, на заочне рішення погоджується.
Відповідачі повідомлялися судом належним чином за місцем реєстрації, однак повернувся поштовий конверт з відміткою пошти про непроживання. У відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності особи за адресою реєстрації вважається, що судове повідомлення вручене їй належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює про заочний розгляд справи та прийняття по справі заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного.
Між сторонами склалися цивільні правовідносини із зобов"язань по кредитному договору.
Як встановлено судом, 13 вересня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № OD30AK01590445 (далі договір), за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 10 787.96 дол.США на придбання автомобіля шляхом перерахування коштів на вказаний у договорі рахунок, на строк з 13.09.2007 року по 12.09.2011 року включно зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди на надання фінансового інструменту в розмірі 0,14% від суми виданого кредиту щомісячно. За умовами Договору погашення заборгованості здійснюється внесенням у період з 13 по 17 число кожного місяця платежу у сумі 251.65 дол.США, який складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди.
Відповідно до п.4.1 Договору за порушення Позичальником будь-якого із зобов"язань, передбачених п.п.2.2.2,2.2.3 (щодо сплати процентів, винагороди банку) Договору Позичальник зобов"язався сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочення. У випадку якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.
Того ж дня з метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором був укладений договір поруки між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 № OD30AK01590445/р1, відповідно до умов якого поручитель зобов'язалася відповідати у повному обсязі за виконання позичальником всіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору. У п.12 Договору сторони передбачили, що порука з ним припиняється по спливу п»яти років з дня настання строку повернення кредиту по кредитному договору.
Банк виконав свої зобов"язання за кредитним договором, перерахувавши 13.09.2007 року за платіжним дорученням №20 обумовлену договором суму на вказаний позичальником рахунок.
Відповідно до ч. 1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.
Частиною 1 ст.553 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Позивач направляв вимогу відповідачам про погашення заборгованості (а.с.9), що підтверджується реєстром поштових відправлень за 14.03.2016 року (а.с.10), однак відповідачі заборгованість не сплатили, а 04 квітня 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом з межах строку дії поруки.
Ураховуючи наведене, суд вважає доведеним факт порушення відповідачами взятих на себе зобовязань перед позивачем щодо погашення кредитних зобовязань.
Разом з тим, згідно ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Конституційний суд у своєму рішенні від 11.07.2013 року № 7-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» (справа №1-12/2013) виходив з того, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобовязання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Як зазначив Верховний Суд України у правовій позиції у справі за № 6-1120цс15 положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.
Як встановлено судом, основна сума заборгованості відповідача перед банком складає в еквіваленті на грошову одиницю України 372 033 грн.(кредит та проценти), розмір пені, яку просить стягнути банк з відповідача 698 119 грн. 13 коп., що не відповідає вище зазначеним засадам розумності та справедливості та є несправедливо непомірним тягарем для споживача, тому суд вважає за необхідне зменшити розмір пені, що підлягає стягненню до 70 000 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
В матеріалах справи відсутні докази на спростування заявленої суми боргу.
За такого, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення шляхом стягнення з відповідачів, як із солідарних боржників, заборгованості по кредитному договору по кредиту, процентам та комісії повністю, а по пені частково за її зменшення на дотримання вимог співмірності.
Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 17 213 грн. 19 коп., тобто по 8 606 грн 60 коп. з кожного.
Керуючись ст.ст.10, 11, 57-61, 88, 212, 214-215, 224-232 ЦПК України, суд,-
Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовільнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № OD30AK01590445 від 13 вересня 2007 року всього у сумі 449 982 грн., станом на 20 квітня 2016 року, а саме прострочену заборгованість за кредитом у сумі 6823.87 дол.США, що за курсом НБУ 25.44 грн. еквівалентно 173622,99 грн., 7800.08 дол.США заборгованість по процентам за користування кредитом, що еквівалентно 198461.16 грн., 310,41 дол.США заборгованість по комісії за користування кредитом, що еквівалентно 7897.91 грн., 70 000 грн. пені, а також по 8 606 грн 60 коп судового збору з кожного відповідача.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Снігурівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача до суду, що його ухвалив, з поданням такої заяви у десятиденний термін з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ