АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2000/16 Справа № 206/5590/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Калиновський А.Б.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого Калиновського А.Б.

Суддів Гайдук В.І., Єлізаренко І.А.

При секретарі Гулієву М.І.о

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія Аска» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Український рітейл» про відшкодування майнової та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2015 року позивачі звернулись до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог (з урахуванням уточнень) посилаються на те, що 13.10.2014 року близько 09 год. 30 хв. ОСОБА_5 керуючи автомобілем «Хонда Пілот» д/н АН 6021ЕН, рухаючись по вул. Маршала Малиновського збоку пр. Правди у напрямку вул. Молодогвардійської у Самарському районі м. Дніпропетровська, порушуючи п. 10.1 Правил дорожнього руху, допустив зіткнення з автомобілем «Пежо-309», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 Останній внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості. Вина водія ОСОБА_5 підтверджується вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25.12.2014 року, за яким його визнано винним у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Автомобіль, яким керував винуватець ДТП належить ТОВ «Український рітейл». Під час ДТП у автомобілі потерпілого перебувала його дружина ОСОБА_3, яка також зазнала легких тілесних ушкоджень. Цивільно-правова відповідальність ТОВ «Український рітейл» на момент ДТП була застрахована в АТ «Українська страхова компанія АСКА», однак на звернення позивачів щодо відшкодування шкоди, свої зобовязання у повному обсязі не виконало.

За наданням медичної допомоги після отриманої в ДТП травми звертався ОСОБА_2, у звязку з чим зазнав витрат на ліки, медичні препарати та матеріали. Матеріальну шкоду ОСОБА_2 було частково відшкодовано страховою компанією у розмірі 611,66 грн., а тому на його користь просить стягнути з відповідачів солідарно різницю у сумі 156,66 гривень. Моральну шкоду ОСОБА_2 через незручності від отриманих тілесних ушкоджень оцінює та просить суд стягнути з відповідачів солідарно у сумі 200000,00 гривень. Також, останній просить суд стягнути з відповідачів солідарно витрати на послуги адвоката у кримінальному провадженні стосовно відповідача ОСОБА_5 у розмірі 10000,00 гривень.

Позивач ОСОБА_3 через отримання травм в результаті ДТП просить суд стягнути з відповідачів солідарно суму матеріальної шкоди у розмірі 5229,04 гривень, оскільки під час проходження лікування понесла певні матеріальні витрати, а отриману моральну шкоду за незручності, які виразились у вимушеному перебуванні на лікарняному, змінах у звичному укладі життя та у невідшкодуванні відповідачем самостійно понесених нею витрат оцінює у 430000,00 гривень, яку також просить стягнути солідарно з відповідачів.

Власник автомобіля «Пежо-309», пошкодженого в результаті ДТП - позивач ОСОБА_4 понесла витрати на замовлення автотоварознавчої експертизи у розмірі 700,00 гривень, згідно з якою розмір матеріальної шкоди складає 41849,34 гривень. Просить суд стягнути на її користь з відповідачів солідарно матеріальні збитки у сумі 27510,70 гривень, 700,00 гривень на оплату послуг судового експерта та 10000,00 гривень моральної шкоду, яку понесла через втрату майна, хвилювання за здоровя потерпілих та змін у звичайному житті.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія Аска» та ТОВ «Український рітейл» про відшкодування майнової та моральної шкоди - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 5 229,04 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000,00 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000,00 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 суму сплаченого судового збору у розмірі 487,20 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 суму сплаченого судового збору у розмірі 487,20 грн.

Не погодившись з рішенням суду, позивачі подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення їх позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Самарського районного суду від 25 грудня 2014 року ОСОБА_5 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі пятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Так, судом було встановлено, що ОСОБА_5 13.10.2014 року, приблизно в 09 годині 30 хвилин керуючи технічно справним автомобілем «ХОНДА-ПІЛОТ», реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить ТОВ «Український рітейл», рухався по вул. Маршала Малиновського збоку пр. Правди у напрямку вул. Молодогвардійської у Самарському районі м. Дніпропетровська. Під час руху ОСОБА_5 порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, виконуючи маневр повороту ліворуч, змінив напрямок руху керованого ним автомобіля вліво, не переконавшись що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та продовжуючи рух, в районі б. № 114 допустив зіткнення з автомобілем «Пежо-309», реєстраційний номер 322-57АН, під керуванням водія ОСОБА_2, що рухався у зустрічному напрямку прямо. Внаслідок ДТП потерпілому ОСОБА_2, згідно висновку судово-медичної експертизи № 4041е були заподіяні телесні ушкодження у вигляді закритого перелому хірургічної шийки лівої плечової кістки з задовільним стоянням відламків, забійних ран та саден в проекції правого колінного суглобу, які за своїм характером відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоровя, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день). Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що ОСОБА_5, керуючи транспортним засобом - автомобілем «ХОНДА-ПІЛОТ», згідно висновку судово-автотехнічної експертизи № 70/27-832 від 21.11.2014 року порушив вимогу п.10.1 Правил дорожнього руху України, який свідчить: - п.10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», невиконання якого перебуває в причинному звязку з наслідками, що настали (а.с. 11-13).

Як вбачається з полісу АІ/6291124 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, транспортний засіб HONDA PILOT, номерний знак НОМЕР_3, яким керував відповідач ОСОБА_5 було забезпечено таким ПАТ «Українська страхова компанія АСКА», строком дії з 02.01.2014 року до 01.01.2015 року, страхувальник ООО «УКРАИНСКИЙ РИТЕЙЛ».

Відповідно до наданих позивачем ОСОБА_3 епікризу № 10883/2015 та квитанцій щодо купівлі медичних препаратів та засобів на суму 5229,04 гривень, нею було витрачено вказану суму на придбання переліченого обсягу засобів відповідно до призначень лікарів, а тому вказана сума підлягає стягненню виключно з відповідача ОСОБА_5, оскільки з платіжного доручення № 16894 від 05 жовтня 2015 року вбачається, що ПрАТ «УАСК АСКА» сплатило страхове відшкодування на рахунок ОСОБА_3 у сумі 8157,28 гривень (а.с. 158), а також з платіжного доручення № 19326 від 03 грудня 2015 року вбачається, що ПрАТ «УАСК АСКА» сплатило страхове відшкодування на рахунок ОСОБА_3 у розмірі 943,36 гривень. Згідно розрахунку виплати № 3198 ПрАТ «УАСК АСКА» визнало загальну суму по затратах на лікування у сумі 8667,28 гривень та моральної шкоди 5% від суми шкоди у розмірі 433,36 гривень, а разом 9100,64 грн., отримання вказаних виплат безпосередньо підтверджено ОСОБА_3 в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у частині стягнення матеріальної шкоди у сумі 156,66 гривень з відповідачів, суд правильно виходив з того, що ОСОБА_2 згідно із платіжним дорученням № 13454 від 06 липня 2015 року ПрАТ «УАСК АСКА» було сплачено на його рахунок страхове відшкодування відповідно до угоди АІ/6291124 у сумі 1575,70 гривень (а.с. 155). Так, згідно з розрахунком ПрАТ «УАСК АСКА» визнано 2189,99 гривень (фактично понесених матеріальних витрат на лікування) 510,00 гривень (франшизи за полісом АІ/6291124), а тому сплачено 1575,70 гривень, а крім того, платіжним дорученням № 19327 від 03 грудня 2015 року ПрАТ «УАСК АСКА» перераховано ОСОБА_2 в рахунок оплати страхового відшкодування відповідно до угоди АІ/6291124 суму у розмірі 614,29 гривень.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідачів витрат на послуги адвоката, суд правильно виходив з того, що позивачем не надані документи та розрахунки, що свідчать про оплату гонорару, оформлені у встановленому законом порядку.

Доводи апеляційної скарги позивачів, про те, що судом необґрунтовано відмовлено у вищевказаних позовних вимогах не можуть бути прийняті до уваги, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження стягнення суми матеріальної шкоди у вказаному позивачем розмірі, а також не надані документи та розрахунки, що свідчать про оплату гонорару адвокату, оформлені у встановленому законом порядку.

Задовольняючи частково позовні вимоги позивачів, суд правильно виходив з того, що визначені суми моральної та матеріальної шкоди повинні бути відшкодовані позивачам, однак помилково дійшов висновку, що заподіювачем шкоди є саме ОСОБА_5. а тому саме він повинен нести матеріальну та моральну відповідальність перед потерпілими.

З таким висновком суду погодитись не можна.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК України.

На особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров'ю у зв'язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (частини третя і четверта статті 1187 ЦК).

Відповідно до п. 11 зазначеного Пленуму, вимога про відшкодування шкоди може бути предявлена безпосередньо до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові.

Проте, відповідно до КЗпП України, відповідальність особи, яка знаходиться у трудових відносинах з підприємством є обмеженою. Будь-яких інших умов трудовим договором не передбачено.

Як встановлено вироком Самарського районного суду від 25 грудня 2014 року, ОСОБА_5 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Український рітейл».

Вирішуючи спір, суд на вказані обставини справи та вимоги закону уваги не звернув та помилково вирішив, що саме ОСОБА_5 повинен нести матеріальну та моральну відповідальність перед потерпілими, а не ТОВ «Український рітейл».

Таким чином визначені судом першої інстанції суми моральної та матеріальної шкоди підлягають стягненню з ТОВ "Український рітейл".

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, суд виходив з того, що з платіжного доручення № 1730 від 15 жовтня 2015 року вбачається, що ПрАТ «УАСК АСКА» перерахувало на рахунок ОСОБА_4 страхове відшкодування відповідно до угоди АІ/6291124 у сумі 14410,69 гривень (а.с. 125), а фізичного болю та страждань отриманих у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя ОСОБА_4 не зазнала.

З таким висновком суду погодитись не можна.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_4 посилалась на те, що внаслідок психоемоційних переживань щодо пошкодження належного їй транспортного засобу, тяжкості вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках вона понесла моральну шкоду.

Законодавець не вимагає від позивача(ст. 119 ЦПК), щоб він здійснював кваліфікацію спірних правовідносин, тобто зазначав у позовній заяві, на яких правових нормах ґрунтується його позов. Це повязано з тим, що обовязок здійснювати кваліфікацію правовідносин покладається на суд, який і повинен визначати, чи поширюється та або інша норма на спірні правовідносини.

За вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові.

Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Як видно, заява страхувальника про ДТП надійшла до страхової компанії 14 жовтня 2014 року.

Відповідно до ст. 34.2, 34.3 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Однак, з заявою про проведення автотоварознавчої експертизи транспортного засобу страхова компанія звернулась до ЧП Якименко лише 07 листопада 2014 року вих. №3198, тобто з порушенням встановленого законом строку(а.с. 126 т. 1).

Огляд транспортного засобу за запитом страхової компанії був проведений 11 листопада 2014 року, згідно протоколу огляду(а.с. 245, т2.)

Висновок оцінювача було зроблено 17 листопада 2014 року (а.с. 244).

Крім того, як видно з матеріалів справи, відповідно до Звіту № 11-11-14Р про оцінку транспортного засобу, вартість легкового автомобіля Peugeot 309, реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент страхового випадку складала 19 954, 58 грн.(а.с. 240-244 т. 2).

Відповідно до Звіту № 03-07-15Р про оцінку транспортного засобу, вартість легкового автомобіля Peugeot 309, реєстраційний номер НОМЕР_1 в пошкодженому стані складала 5 033,89 грн.(а.с. 247-251 т. 2).

Відповідно до полісу АІ/6291124, сума франшизи складає 510.00 грн.

Згідно платіжного доручення № 1730 вбачається, що ПрАТ «УАСК АСКА» перерахувало на рахунок ОСОБА_4 страхове відшкодування відповідно до угоди АІ/6291124 у сумі 14410,69 гривень лише 15 жовтня 2015 року(а.с. 125).

Проте, на день складання оцінки, курс долара США до гривні, відповідно до розпорядження НБУ складав 12,952882 грн.( а.с. 240 т.2).

Відповідно до висновку про вартість автомобіля до ДТП від 02.03.2015 року, наданого позивачем, його вартість складала 41 849,34 грн.( курс долара США до гривні, відповідно до розпорядження НБУ складав 26,858114 грн.)(а.с. 44-49 т. 1).

Відповідно до ст. 36.2 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Як видно з матеріалів справи, страховий випадок мав місце 13 жовтня 2014 року. Заява страхувальника про ДТП надійшла до страхової компанії 14 жовтня 2014 року(а.с. 198-199 т. 2).

З заявою про виплату страхового відшкодування потерпіла ОСОБА_3 звернулась до страхової компанії 06 листопада 2014 року(а.с. 29 т.1), а також з іншими позивачами 21 листопада 2014 року(а.с. 170-172 т. 1).

Оскільки страхове відшкодування було перераховано на рахунок позивача лише 15 жовтня 2015 року, з порушенням встановленого законом строку, на момент вирішення спору курс долара США до гривні змінився, тому страхове відшкодування підлягало перерахуванню з урахуванням зміненого курсу долара США до гривні.

Вирішуючи спір, суд на вказані вимоги закону та обставини справи уваги не звернув та помилково відмовив ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог.

Таким чином до стягнення з страхової компанії на користь ОСОБА_4 підлягає така сума: 16 490,76 грн. ( загальна вартість авто складала 41 849,34 грн. мінус франшиза - 510 грн. мінус 14 410,69 грн. - вже виплачена сума та мінус 10 437,89 грн. - сума вартості автомобіля після ДТП за курсом НБУ 26,858114 грн. до 1 долара США).

Також підлягає стягненню з ТОВ «Український рітейл» на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000,00 грн, оскільки остання внаслідок психоемоційних переживань щодо пошкодження належного їй транспортного засобу, тяжкості вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках та неможливості використовувати належний їй автомобіль за призначення протягом тривалого часу понесла моральну шкоду.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з ТОВ «Український рітейл» на користь ОСОБА_4 підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 487,20 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду скасувати частково та ухвалити нове про часткове задоволення позовних вимог.

В решті рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2015 року в частинах стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 матеріальної та моральної шкоди, стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди, стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 судового збору, стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судового збору, відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної та матеріальної шкоди на користь ОСОБА_4 - скасувати.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Український рітейл» на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 5229,04 гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Український рітейл» на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000,00 гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Український рітейл» на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000,00 гривень.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія Аска» на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 16 490,76 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Український рітейл» на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Український рітейл» на користь ОСОБА_2 суму сплаченого судового збору у розмірі 487,20 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Український рітейл» на користь ОСОБА_3 суму сплаченого судового збору у розмірі 487,20 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Український рітейл» на користь ОСОБА_4 суму сплаченого судового збору у розмірі 487,20 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: